Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Povijest nogometa dala nam je velika imena
usredotočena na samo jedan cilj,
postizanje golova.
Ali tu su i oni koji nas pokušavaju spriječiti u tome i ne dopustiti nam to.
Iz nekog čudnog razloga
čini se da svi sada žele biti vratari.
Ma kako to?
Možda je to zbog jednog tipa.
Danas ću vam ispričati priču o izvjesnom Emilianu Martínezu.
Da, o onom kojeg svi zovu Dibu.
Nagradu FIFA-e za najboljeg vratara sezone
dobiva Argentinac Emiliano Martínez.
Ljudi me uvijek pitaju tko su mi idoli
ili kojem sam se golmanu divio kao dijete, a ja uvijek kažem:
„Gledao sam mamu kako osam-devet sati radi kao čistačica…
Gledao sam tatu kako radi.
Iskreno, oni su moji idoli.” Hvala svima.
Svjetski je prvak i najbolji vratar prvenstva.
Emiliano Martínez, najbolji vratar sezone.
Najbolji vratar Copa Américe 2021. godine.
Na dodjeli Zlatne lopte Dibu Martínez proglašen je najboljim vratarom.
Dibu Martínez ponovno je osvojio nagradu za najboljeg vratara na svijetu.
To je san svakog klinca od šeste godine.
Znao sam da sam spreman za to.
TEMELJENO NA PRIČI HERNÁNA CASCIARIJA
-Ne možeš ti to! -Pun si rupa kao sito!
Budalo! Nemaš pojma!
Nikad se nisam bojao lopte. Puno tražim od sebe.
Vidio sam drugog vratara i nisam shvaćao zašto mu ne daju priliku.
Uvijek sam sve podnosio.
Nisam mogao podnijeti što ne igram. Nije mi bilo lako.
Puno smo se odricali. Nije se dogodilo preko noći.
Očekivala sam da će reći: „Dosta mi je, želim se vratiti.”
Još kao klinac sanjao je o tome da uspije.
Emiliano se ističe mentalitetom. To ga je putovanje ojačalo.
Da, momčad je odabrana. Emiliano Martínez će igrati.
Emilianov test je negativan. Mogao bi dobiti priliku.
Bok, neznanče!
S ta dva vratara, što će Martínez promijeniti?
Kažu da sve duguje treneru!
Ako nemaš kabelsku, ne znaš gdje ovaj igra.
Što će pokušati na golu?
A tad se sve posložilo.
Nisam nov u argentinskoj reprezentaciji. Igrao sam na SP-u do 20 i do 17 godina.
Hej, pobjedniče.
Ja odlučujem hoćeš li biti heroj ili zlikovac.
U reprezentaciju sam unio dozu pozitive.
Ako ja biram stranu, 80 % je šanse da ću obraniti.
Živa ću te pojesti, brate.
Dibu je zanimljiv lik.
Totalno je lud.
Ako ti on to kaže, to će se i dogoditi.
Sjajno je pojačanje za cijelu momčad.
Prvo obranama.
A onda i osobnošću.
Nervozan si, ha?
Obranio ja to ili ne, znam da mi vjeruju.
Znao sam da će moj brat ostati na vratima reprezentacije.
Dibu je sjajan lik.
Ulijevao je povjerenje da protivnik neće dati gol koliko god šutirao.
Nekako je veći kad je na vratima.
Zabit će se u vratnicu ako mora samo da bi obranio.
Ima šesto čulo.
Imao je nešto posebno.
On zna pravi razlog.
Rođen je da bude vratar.
EMI MARTÍNEZ: DJEČAK KOJI ZAUSTAVLJA VRIJEME
Milijardu i pol gledatelja diljem svijeta gleda ovu utakmicu.
Argentina protiv Francuske!
Dopustite mi da malo sanjam!
Messijeva momčad protiv Mbappéove!
Tko će pobijediti?
Dok sam izlazio na teren za finale SP-a,
osjetio sam prazninu u želucu koju nikad prije nisam osjetio.
Kad vidiš golemi trofej Svjetskog prvenstva
i 60, 70 tisuća ljudi na stadionu Lusail,
osjetiš adrenalin igranja finala Svjetskog prvenstva.
Vjerujemo u vas, dečki.
Vjerujemo u ovu momčad. Idemo, Argentina!
Gledajući kako ljudi pjevaju himnu
prisjetio sam se Argentine i dječjeg igrališta.
Pozdrav velikom argentinskom narodu
ŠKOLA SAGRADA FAMILIA MAR DEL PLATA, 2001.
Tu je bio Mali Coco.
Vječne lovorike...
Malo dalje bio je Ale, moj stariji brat.
Znali su pobijediti...
Učiteljica je vodila djecu.
…pobijediti
Tad sam otkrio prekidač.
Živimo okrunjeni slavom…
Što je ovo?
Zašto imam prekidač na pupku?
Što mi se događa?
Halo?
Jeste li se ukočili?
Ovo je čudno.
Učiteljice! Što se događa?
Ne razumijem!
Neka netko nešto kaže!
Coco! Coco, probudi se!
Coco neće razgovarati sa mnom!
Nemoguće! Jesam li ja kriv?
Što sam učinio?
Prisegni da ćeš umrijeti časno
Što je to bilo?
PETNAESTI SIJEČNJA 1999.
Bio sam posvuda.
Ali Mar de Plata uvijek će mi biti dom.
U sedam ujutro išao sam na autobus da bih stigao u školu.
Pješačio sam od plaže Punta Mogotes do četvrti Jardín,
što je trajalo 30-40 minuta.
Biciklom sam išao na igralište s drvenim vratnicama bez mreže.
Brat i ja provodili smo puno vremena zajedno.
Mama i tata odgojili su nas tako
da uvijek cijenimo bratsku vezu.
Bili smo nerazdvojni.
Ispred kuće imali smo žičanu ogradu.
Bila je dugačka oko 15 metara. Lopta je cijeli dan išla naprijed-natrag.
Natjecanja, penali, primanje prsima, udaranje glavom, prekriženi šut.
To smo igrali svaki dan, uvijek nešto s loptom.
Emi, stani na gol.
Ali želim igrati naprijed.
Ja zabijam golove, ti ih braniš, u redu?
Ma dobro.
Tenk Lucas,
Komarac Brady,
Rudlavi Loquercio,
Diego Garello,
Pata Suárez,
Ariel Armagedon.
Ariel vodi loptu po desnom boku.
Armagedon šutira, gol!
Emiliano je bio zatečen.
Rudlavi blizu šesnaesterca.
To je prekršaj.
Malo tamo, tamo. Ne, to je bolje. Tako, to je dobro.
Toto Bertoglio.
Vrlo visok centaršut.
-Sjajan udarac glavom! -Ne!
-Coco pokušava blokirati.
-Autogol! -Ne!
Mali Coco.
Zašto?
Hej, mali vrataru, ovo je za odrasle.
Idi radi kule od pijeska.
-Kakvo dodavanje Tota! -Ne!
Armagedon se približava punom brzinom.
Što smišljaš?
Ne. Što radiš?
Ne radi to, nemoj.
Živa ću te pojesti!
Nevjerojatna obrana Emiliana Martíneza!
Nevjerojatno, Emiliano! Koliko ruku imaš?
Pobijedili smo!
Nevjerojatno!
Što si učinio? Zvijer si!
Nevjerojatno! Zvijezda si!
To su tvoje školske hlače.
Mama će nas gadno izribati.
Mostri su stariji od mene. Rođeni su '89. i '90.
Stalno smo zajedno išli u školu, na nogomet i plažu.
Sami smo sebi nadjenuli nadimak Mostri.
Teško je objasniti značenje Mostrija.
U Argentini, posebno u Mar del Plati,
kao djeca smo htjeli imati neko ime po kojem će nas poznavati.
Na kraju se od svih imena najviše primilo to ime Mostri.
„Evo Mostrija.”
Mostri je naša mala ekipa.
Emi, Toto, Diego, Ale i ja.
Brat prijatelja i drugi prijatelji zvali su nas Mostri.
„Hej, Mostri!”
Iz nekog su nas razloga počeli zvati Mostri. Pa smo to ukrali.
Ta se riječ primila.
Imamo to tetovirano na arapskom.
Tad smo potpuno vjerovati prevoditelju.
Mislili smo da piše „Mostri”.
Poslije sam u Engleskoj bio u teretani s bratom.
Jedan Arapin je rekao: „Mostri.”
Shvatili smo da naša tetovaža doista znači „Mostri”.
Tada nije bilo interneta.
Ne pitajte zašto je na arapskom.
Bili smo mladi.
Možda bi to danas pisalo na španjolskom.
Ne znam zašto je na arapskom.
Ali nas smo petorica
i još se zovemo Mostri.
U kvartu u kojem je Emi živio
nogometna igrališta bila su u blizini.
Uvijek smo imali turnire s djecom iz kvarta.
I cijeli bi dan provodili s loptom. Ujutro, popodne.
Noću. Ponekad su igrali po kiši.
Uvijek su voljeli nogomet.
Lopta je uvijek bila tu, od najranije dobi.
Dečki! Jeste li to vi?
Nešto nije u redu?
Bok, dečki. Kako je bilo u školi?
Bok, tata! Igrali smo na plaži.
Izgubili smo 3:0, ali Emi je sjajno obranio.
Emi, ispričaj mi sve.
Bilo je super, tata! Blokirao sam nogom i izbacio loptu.
Da? Probaj obraniti ovo!
Emiliano, što ti se dogodilo s hlačama?
To su tvoje školske hlače. Što ćeš sutra nositi?
Samo…
Tisuću sam ti puta rekla da ne igraš nogomet u tim hlačama!
Obojica pod tuš!
Barem niste izgubili 4:0.
Jedan si obranio.
Tata je često bio odsutan.
Cijeli dan je radio s ribom.
Morao je ići od tržnice do tržnice da bi napunio kamion.
Mamu smo viđali u šest ili sedam, kad bismo se vratili iz škole.
Bio mi je prijatelj. Uvijek bi…
„Mama, što radiš?
Ja ću to umjesto tebe.”
S četiri-pet godina
uzeo bi svoj plavi bicikl i otišao s torbom i novcem.
Puno je pomagao.
Gledaj, Emi. Što misliš?
Ajme, mama!
Sad su to najbolje hlače na svijetu!
Jednog dana bit ću svjetski prvak
pa više nećeš morati raditi ni šivati.
Naravno, svjetski prvače moj mali.
Jasno je rekao da će otići jer mi je uvijek govorio:
„Kad postanem nogometaš, jer postat ću nogometaš,
više nećeš morati raditi.”
Nogomet mi je uvijek bio prioritet.
Čak i kao dijete nisu me zanimali sladoled i pecanje.
Nedjeljom ujutro igrao sam za svoju ekipu.
Cijeli sam se tjedan veselio tome.
Kad je Emi bio dijete,
rekla bih mu iz svoje sobe:
„Idi spavati. Moraš rano ustati.”
A činilo se kao da s nekim razgovara.
Ne znam je li imao izmišljenog prijatelja ili je naglas razgovarao sam sa sobom.
Bok, pobjedniče.
Tko… Tko si ti?
Ja odlučujem tko ide kući sretan,
a tko tužan i ne može spavati.
Sanjam.
Ne, ne, ne. Budan si.
Ali ti govoriš, a lopte ne govore.
Ne samo da govorim. Tehniciram, letim i probijam mreže.
Obožavam probijati mreže.
Ja odlučujem hoćeš li biti heroj ili zlikovac.
-Ne postojiš. -Tko mi to kaže?
Onaj kojeg stavljaju na gol jer je najmlađi.
Dječačić.
Što je, pobjedniče? Bojiš me se?
Zašto bih te se bojao?
Uvijek sam znao da ću uspjeti.
Nikad nisam pomislio:
„Radit ću u luci ako ne uspijem.”
Susana, auto, Alberto.
Crveni Jeep bio je tatin prvi auto.
Sjećam se da je uvijek imao…
Tata ga je uvijek čistio, ali uvijek je nešto bilo pokvareno.
Dečki! Ajmo, spavalice! Idemo!
Evo me!
Imamo i ugrađeni tuš. Kakav luksuz, ha?
Daj, tata. Kad ćeš zakrpati tu rupu?
To je da ribe ostanu mokre za dostavu.
Ustajali smo rano.
Žena je radila,
a ja sam morao voditi djecu u luku u šest ujutro.
Ako sam morao nekamo ići, vodio sam ih.
Vidimo se, tata.
Tata će vas pokupiti.
Bok, tata, volim te.
Budite dobri!
Pohađali smo Sagrada Familiju,
tipičnu školu u luci Mar del Plata.
Emiliano je bio slatko dijete, brbljivac.
Bio je najviši u razredu i imao duge noge.
Uvijek je trčao uokolo kao lud.
Stalno sam mu govorila da ne smije trčati.
Bio je fokusiran na sport, ali nije zanemarivao školu.
Sedam puta jedan?
Sedam!
Sedam puta dva?
Četrnaest!
Sedam puta tri?
Dvadeset i jedan!
Sedam puta četiri? Dvadeset i osam.
Sedam puta pet?
Mnoga djeca žele biti superjunaci i pomagati ljudima.
Ili veliki istraživači koji nalaze skriveno blago.
Da!
Ne!
A ja sam htio biti najbolji vratar na svijetu.
Nije li to normalno?
Emi je počeo igrati u Urquizi, slučajno,
jer su im trebala djeca.
Ale je bio napadač,
a trener bi ponekad rekao: „Emi, želiš igrati s dečkima?”
Ale je rođen 1990., a Emi 1992.
Bio je mlad u Urquizi, imao je šest ili sedam godina.
Nedostajao nam je igrač. Rekao je: „Ne, ja sam vratar.”
Igrali smo s igračem manje jer je htio biti na golu.
Jedne nedjelje razbolio se naš stalni vratar.
Emi je ušao i ostao.
Ne znam bih li se toliko natjecao
da nemam starijeg brata.
Zdravo, pobjedniče!
Hej! Zašto ne razgovaraš sa mnom?
Aha! Mali se boji.
Hej! Pogledaj me, mali!
Pogledaj me!
Da! Jupi!
Emiliano je bio velik za svoju dob što se tiče fizičke građe.
Imao je zapovjednički glas, koji nije bio uobičajen za njegovu dob.
Rekli smo da je to kao da imamo još jednog trenera.
Na nekim utakmicama sudac bi nam prišao i rekao:
„Znate, trener druge momčadi traži da vidi njegovu osobnu
jer ne može vjerovati koliko ima godina.”
Imao je impresivnu snagu u nogama.
Ponekad bi se kladio s igračima u sok.
Letio bi s jedne stative na drugu i uvijek obranio.
Jorge Peta i Cacho Gonzalo trenirali su nas u parku za utakmice.
Bili su jako zahtjevni.
Golove smo slagali od dječjih džempera i ruksaka.
Loptu bismo objesili na drvo,
a svi koji su došli povukli bi uže da dignu loptu i spuste je.
Roditelji su pomagali.
Vukli smo crte na terenu, kosili travu, trenirali dečke,
vozili ih kući. Inače bi nedjelje bile beskrajne.
Bilo je to sjajno.
To je vratar koji brani sve penale.
ŠKOLSKE NOVINE
Da vidim.
KAKO ON TO BRANI?
Hajde!
Bili smo u Talleresu vrlo kratko.
Onda smo otišli u San Isidro.
Već je bio vratar u San Isidru.
Bila je to dobra momčad, Mar del Plata, generacija '92.
Bio sam s njima godinu-dvije.
Imali su neku vezu da nas odvedu u Buenos Aires na probe.
-Ne znam što ćemo. -Račun za struju je dvostruk.
Imamo struju, školu, račun za plin. Što ćemo?
Ali škola djece nije upitna. To je prioritet.
Spreman sam.
-Za što? -Za Buenos Aires.
Idi spavati. Još je rano za školu.
Želim igrati za veliki klub.
To je puno novca.
Putovanje, boravak ondje.
Da, sine. Želim da ostvariš snove, ali sad?
Razumijem. Bez brige.
Uvijek sam pazila na troškove. Živjela sam od plaće do plaće.
Podijelila bih plaću
i odvajala novac za struju, plin, školu.
Radio sam u luci kao vozač, a znate kako je to.
Nekad bih imao posla, a nekad ne.
Ponekad bih dodatno čistila stanove
za ljude koji bi dolazili ljeti.
Puno smo se odricali. Nije se dogodilo preko noći.
Polako smo štedjeli, važno je bilo da imamo hranu.
Naučili su da mama i tata rade da bismo imali ono što imamo,
krov nad glavom, kopačke,
rukavice, da platimo školu, kupimo knjige.
Nekako ćemo se snaći, zar ne? Uvijek se snađemo.
Ha?
Idemo u Buenos Aires?
-Da, idemo u Buenos Aires! -Da, idemo!
Hajde, sine. Idemo!
Prvo smo ga odveli u River Plate,
ali, nažalost, nije prošao.
Onda smo ga odveli u Boca Juniors, ali ni tamo nije prošao.
Cacho Gonzalo došao nam je reći:
„U Independienteu je probni trening.”
„Pepé, imam klinca kojeg bih htio da isprobaš.
Iz Mar del Plate smo i dolazimo k vama.”
Objasnio je da su došli iskušati sreću.
Već su bili na probama u Riveru i Boci.
Rekao je: „Prije nego što odemo, želim da ga vidiš.”
Znao sam da mu je idol iz Independientea.
„Dobro, neka se presvuče i neka dođe ovamo.”
Hajde, sine!
Možeš ti to! Daj sve od sebe!
Sjećam se koliko je djece bilo na probama u Independienteu.
Naravno da pomisliš: „Nema šanse da uspijem.”
Hej, Pepé dolazi!
Dobro, San Luise, šutiraj.
Van.
Sljedeći.
Van.
Sljedeći. Hajde.
Sljedeći. Ne.
Bože! Sljedeći!
Ti si na redu, mali. Stani na gol.
Emija sam upoznao na turniru kad sam igrao za Independiente.
Bio je u San Isidru.
San Isidro imao je dobru momčad u Mar del Plati. Bilo je 1:1.
Dao sam mu gol.
Bili smo na probi i išlo je jako dobro.
Ostalo je još samo jedno.
Što sad?
Projektil.
Zatražio je projektil.
Što je projektil?
Završni test.
Nitko ne brani projektil.
Nikad!
Što? Hej!
To nisi očekivao, ha?
Ha? Što?
Ne.
Ne. Što?
Mislio si da je lako, ha?
Koliko god prekidača okrenuo, nećeš uspjeti.
Ući ću u gol, a tebe će izbaciti.
San tvog života je gotov.
To se neće dogoditi!
Da!
Ne!
Ako ima stvari, može ostati. Ići će u spavaonicu.
Rekao je da mogu ostati.
Istodobni šok i oduševljenje.
Fizički je bio spreman
i uz puno rada na tehnici znao sam da može biti sjajan vratar.
I to je bilo to. Vratili smo se.
Razgovarali smo kao obitelj.
Bilo mi je teško pustiti ga, ali znala sam da je to ono što želi.
Mislim da se moram zahvaliti mami
jer me ona pustila u Independiente.
DOBRO DOŠLI INDEPENDIENTE
Sobe su u ovim hodnicima.
Puno nas je.
Tamo su kupaonice i tuševi.
Savjetujem da dođeš ranije, da ne čekaš pola sata.
Inače, zaboravi.
Ja sam Ale, ali ovdje me svi zovu San Luis jer sam iz San Luisa.
Ja sam iz Mar del Plate, ali zovi me Emi.
Može, Emi.
Ali… Odnekud te poznajem.
Dobro, idemo.
Otišao sam u spavaonicu.
Tako je počeo moj život ondje.
Osjetila se praznina kod kuće kad je otišao u Independiente.
Tako sam se osjećala.
A mislim da je Ale najviše patio zbog Emijeva odlaska, ali u tišini.
Jako se mučio.
S vremenom sam shvatio da ga više nema.
Istodobno sam bio sretan i tužan jer sam ostao sam.
Imao je 11 i pol godina i više nikad nije živio s nama.
Bilo nas je četvero, a onda smo ostali troje. Otišao je.
Oprostite.
Odrastajući sam shvatio da ponekad možemo biti sebični
jer sam mislio: „Uspjet ću zbog njih”,
ali nisam se stavljao u njihovu kožu.
Otišao sam od kuće, ostavio sam brata samog,
oca bez jednog djeteta, znate?
S time sam se pomirio poslije kad sam odrastao.
Tada sam shvatio: „Sad sam u profesionalnom klubu
i ovdje počinje moja karijera.”
Tad mi je bilo teško pomiriti se s time.
Prvi put sam ga ja odvela.
Bilo je teško dati mu torbu i ostaviti ga ondje.
Iskreno, to je tada bilo vrlo skromno mjesto.
Imali smo sobu s dva kreveta na kat i bila je vrlo uska.
I mislila sam: „Zašto mora biti ovdje?”
Moja mama bi došla i nije podnosila tu spavaonicu.
Čistila bi sve kupaonice.
Ovo je tvoj krevet.
Ja sam ovdje, pokraj tebe.
Možeš li mi reći gdje si naučio tako braniti?
Nitko mi nikad nije obranio projektil.
U čemu je tvoja tajna?
Moja tajna?
Da, tvoja tajna.
Ne, nemam tajnu.
Znam.
Znaš? Što znaš?
Znam odakle te znam.
Izgledaš kao Dibu.
Onaj s televizije.
Dibu.
Nadimak Dibu dao mi je najbolji prijatelj Ale.
Govorili su da izgledam kao Dibu.
Zafrkavali su me i počeli me zvati Dibu po tom liku iz crtića.
Kad je došao, bio je riđokos i pjegav.
Rekao sam: „Emi, isti si Dibu.”
Sjećam se serije. Bio je super.
Bio je vratar. Vozio je karting.
Rekao sam: „Zovite me Dibu. On može sve.”
I tako je to ostalo. Dibu.
I danas ga svi znaju pod tim imenom.
Rekao sam ti da ćemo pobijediti s peticom kupa.
Real envido.
Prihvaćam. 33.
Pobijedili smo!
Tamo gledamo nogomet.
Barcelona vodi 1:0. Messi je već na terenu.
Ronaldinho ima loptu.
Pogledajte ovo savršeno dodavanje Messiju. I sada, preko vrha…
Barcelona zabija!
Barcelona! Messi! Da! Messi!
Zvijezda u usponu.
Ovo je povijesni dan.
Zapamtite to ime, Lionel Messi.
Jednog ću dana igrati s njim.
Hajde, Dibu.
Mama bi smišljala razloge da on dolazi kući.
Morao bi se vratiti kada dobije trojku.
Emi se trudio udovoljiti mami.
Mama je mene i brata držala na kratkoj uzici.
Razgovarala bih s njim prije i poslije škole.
Uvijek je bila vrlo zahtjevna.
Nije nam dala igrati nogomet ako nismo dobro jeli i imali dobre ocjene.
U osam sati navečer zvala bih ga na telefonsku govornicu.
A on se morao javiti na telefonsku govornicu u domu.
Nije prošao dan da mi se nije javio.
Imali smo fizički i tehnički trening.
Bilo je vježbi koje su svi dečki lako izvodili,
ali on nije mogao.
Bila je jedna ovakva prepona
koju su svi vratari prve momčadi preskočili,
ali ja nisam mogao.
S 12 godina nisi jak kao s 28.
Pokušavao sam preskočiti preponu i plakao dok nisam uspio.
Očajnički je želio učiniti ono što i ostali.
Bio je to klinac koji je htio postići nešto veliko.
Nikad nije gubio nadu.
Mislila sam da će reći: „Dosta mi je. Želim se vratiti.”
Postaneš očinska figura,
osobito djeci koja dolaze iz spavaonice.
Pepé Santoro nije bio samo trener vratara.
Bio mi je poput oca kojeg nisam imao u Buenos Airesu.
Vidio je da mi je teško i da se trudim.
Počeo je od dna
i slušao sve savjete koje smo mu davali.
Dobro ga je pripremio
jer je s 14 godina pozvan u reprezentaciju do 15 godina.
ARGENTINSKI NOGOMETNI SAVEZ
Reprezentacija ima skaute koji te prate svaki vikend.
Bio sam dobar u juniorima Independientea.
Svaki vikend dobivali smo ocjene.
Uvijek sam bio Martínez Čudo. Svaki vikend dobivao sam visoku ocjenu.
Bilo je divno
jer razmišljaš samo o tome da igraš svaku utakmicu za klub.
A onda dobiješ poziv da treniraš s reprezentacijom.
To je nešto posebno.
Zajedno nas nitko ne može zaustaviti, Mostri!
Sjećam se da sam nazvao mamu dok sam išao iz doma u svlačionicu.
Rekao je: „Mama, moram ti reći. Pozvali su me u reprezentaciju.”
Tada sam zbilja rekao: „Postat ću profesionalac.”
Uvijek sam mislio da ću to postati,
ali tad sam pomislio da sam blizu.
Srećom, i u tome smo uživali zajedno.
Takve se stvari ne zaboravljaju.
Sa 16 godina pozvan sam u U-17.
Išao sam tamo ponedjeljkom, utorkom i srijedom,
svaki mjesec.
Argentinski talenti pred novim su izazovom.
Počinje južnoameričko prvenstvo U-17 za Argentinu.
Martínez!
Sjajna obrana vratara Independientea!
Zovu ga Dibu, a ima sigurne ruke.
Argentinska nada briljira na Južnoameričkom prvenstvu.
Martínez spašava utakmicu!
Argentina i Brazil u finalu južnoameričkog prvenstva U-17.
Nevjerojatno, Martínez! Opet Martínez!
Sjajna izvedba Emiliana Martíneza!
Bio je sjajan u Čileu.
Tada su nas posjetili ljudi iz Arsenala.
Jedan njihov skaut.
Dibu, netko te traži.
Richard Law, skaut Arsenala.
Arsenala iz Sarandíja?
Nogometni klub Arsenal, London, Engleska.
Ne!
Kad je rekao:
„Možda ću morati na tjedan dana u Englesku na probu”,
bili smo zaprepašteni.
Tad smo rekli: „Ajme, ovo je stvarno.
Ovo može biti stvarno. Sigurno to želiš?”
Mar del Plata udaljena je 400 kilometara,
ali ovo je predaleko.
Dugo neću vidjeti obitelj.
Ovo je tvoja prilika da promijeniš život, Emi.
I život obitelji.
Nisi li zato došao ovamo?
Moj san je bio… Ne znam.
Uvijek sam želio veliku kuću za roditelje
ili auto za tatu.
Dobro, ali idemo zajedno.
Obojica smo otišli s prtljagom, nadom i očekivanjima.
ENGLESKA
-Tko je to? -Argentinac. Južnoamerikanac.
Uskoro ćete saznati tko sam.
Ne možeš ti to!
Pun si rupa kao sito!
-Nema te u kaznenom! -Loš si na penalu!
-Budalo! -Daj, maleni!
-Živa ćemo te pojesti. -Beskoristan si!
Ne!
Bio si dobar,
ali morat ćeš se puno više truditi.
Trener mi je došao čestitati
i rekao da dječak ostaje u klubu.
Tamo su bili skaut Arsenala i predsjednik Independientea.
Rekli su: „Moramo te prodati da završimo stadion.”
Financijski je bilo teško kod kuće.
Znate onaj trenutak kad pomislite: „O, sranje”?
E, taj je trenutak došao.
Ponuda Arsenala bila je kao dar s neba.
Mislim da su mi dali 20 ili 25 tisuća funti za potpis.
„Potpisom odmah dobivam novac?”
Da pokrijem sve troškove.
Da ne moram prodati kombi ili kuću.
Nisam to planirao,
ali financijski mi je odgovaralo.
Bilo je to razočaranje jer smo se morali razdvojiti,
ali na nogometnoj i osobnoj razini
morao je iskoristiti tu priliku.
Smjestili su me kod engleske obitelji da naučim jezik.
Kultura je bila drukčija.
A mene nije zanimalo tulumarenje.
U domu su bili jako strogi. Nismo smjeli ništa.
Igrao sam PlayStation,
išao bih u zahod u prizemlju u 22 sata i ušutkavali bi me.
A bilo je 21.30.
Rekao sam: „Ne, nisam u zatvoru.
Vraćam se u Argentinu.” Uzeo sam torbu i to rekao.
„Ne, čekaj.”
Brat i ja otišli smo u hotel na šest mjeseci.
On bi trenirao, a ja bih bio u hotelu.
Obojica smo bili u najboljoj formi.
Vježbali smo ujutro, popodne i navečer. Ništa drugo nismo radili.
Bili smo nabildani.
Brat mu je bio pratitelj, prijatelj, sve.
Bio mu je sve.
Sve dok nisam unajmio stan kad sam imao 18 godina.
Došao sam u Englesku da financijski stanem na noge.
Prvi put u životu.
Bio je kao svemirski brod, siv, ogroman, savršen.
Bilo je zastrašujuće. Klupa je bila strašna.
Čak je i hladnoća bila drukčija.
Imao je nesreću što su ispred njega uvijek bile zvijezde.
Govorio mi je kamo ide, što je sve morao trpjeti,
poput ispadanja ili borbe za opstanak.
Arsenal ga je stalno posuđivao.
Nogometašu je to teško.
S vremenom je htio biti vratar reprezentacije.
Nije dobio priliku
jer nije igrao.
Činilo se kao da se poigravaju tobom.
Ali gradio je što mu je trebalo,
snagu za trenutak kad dobije priliku.
Gledao sam ga na treningu. Bio je zvijer. Nisam znao zašto mu ne daju priliku.
Jesi li umoran, Emi?
Što si mislio?
Da ćeš ovdje biti netko s tim svojim engleskim?
Ne! Čeka te puno posla!
Mislim da nećeš uspjeti.
Ovo je tako teško!
Dani su bili dugi, sivi.
Stalno kiša.
Povrh svega, nisam igrao.
Uvijek sam bio na klupi ili na posudbi.
Mislio sam: „Zašto mi ne daju priliku ako dobro treniram?”
Natjecanje, treniranje, usamljenost, putovanja.
Sve sam podnosio.
Nisam mogao podnijeti što ne igram.
Mislim da je s vremenom postao jači, mentalno i nogometno,
jer nikad nije prestao trenirati. U tome je uvijek bio zvijer.
Ključno je bilo to što je vjerovao u sebe.
Vjerovao je u svoje snage, sposobnosti.
Radio je na manama koje svi imamo.
U tome mi je pomogao psiholog.
Iskreno, to mi je baš trebalo.
Nikad nisam razmišljao o tome.
Nisam se bojao reći: „Treba mi to.”
Sve dok nije došla Mandinha.
Jeo je u restoranu jer je bio sam.
Često smo išli. Hrana je bila dobra.
Govorili su španjolski.
Restoran je bio u vlasništvu Mandinhine obitelji.
Restoran se zvao Nelitos,
na sjeveru Londona.
Ondje sam kupila stan,
a Emi je živio u istoj ulici.
Što? Nema šanse! Zbilja!
Kako je to moguće? Nisam ništa učinio. Nisam dirao prekidač.
Oprostite, znate li tko je djevojka?
Naravno, to je Mandinha, vlasnikova kći.
Da, bila je vlasnikova kći, a mi nismo ništa radili.
Bok, trebate li što?
Čaj, molim.
Sjećam se da sam je tjedan dana svaki dan viđao u centru Enfielda.
Odem u kafić, on je ondje.
Prođem pokraj restorana, evo ga. Uvijek je bio ondje taj tjedan.
Ne znam zašto, ali mislim da je to bila sudbina.
Naravno. Da, da, bez brige.
Tako je to…
Stalno sam ga viđala. Njegovu sam prijatelju rekla:
„Vidjela sam Emija nekoliko puta,
ali svaki put kad me vidi spusti pogled. Ne gleda me.”
A poznavao me je. Poznavao me godinama.
Jednom mi je rekla: „Srećem te svaki dan, a ne pozdravljaš.”
Znam da je Argentinac.
Mislila sam: „Južnoamerikanci su obično vrlo ljubazni.”
Ne!
Onda mi je Emi poslao poruku:
„Nisam nepristojan. Samo sam sramežljiv.”
Tako je počelo.
Oprosti. Ispričavam se.
Htio sam te pitati bi li htjela otići na kavu jednog dana.
Da, rado bih.
I počeli smo hodati.
Onda nam je rekao: „Hej, hodam s jednom curom.
Ona je odavde, iz Londona.
Njezini su Latinoamerikanci.
Majka joj je Brazilka, a otac Portugalac.”
Iskreno,
ne znam kako smo komunicirali jer nije govorio engleski.
Pomogla mi je da usavršim engleski.
Mandinha mi je bila velika podrška u Engleskoj.
Bila mi je kao prijateljica.
Ne bih izdržao niti sve ovo postigao u Engleskoj
da nije bilo nje.
Kad si daleko od doma i obitelji, sam, s problemima,
to uvijek utječe na igru.
Arsenal će tražiti još jedan naslov.
Fantastičan gol! Kakav trijumf za Arsenal!
Dvostruki naslov ove godine.
Možeš ti to, Emi!
Kad sam upoznala Emija, bio je u Arsenalu, ali nije igrao.
Bilo je trenutaka kad je izgubio ljubav prema nogometu.
Slušaj. Znaš kako te zovu?
Dugoročni projekt.
Hej! Prvi vratar puno je bolji od tebe.
I nema prekidač!
„Vratit ću se u Independiente. Neću uspjeti.”
Najteži trenutak moje profesionalne karijere.
Prošli smo kroz vrlo teške godine.
On ih je prošao s nogometom.
Ona mi je uvijek bila velika pomoć.
Poticala kad bi mi bilo loše i primirivala kad bih bio prepozitivan.
Bilo je trenutaka kad je Emi bio tužan, nije htio igrati.
Rekla bih: „To ti je posao. Moraš igrati.”
Vrlo je prisebna cura iz sjajne obitelji.
Za mene, kao elitnog nogometaša,
partneri su velik dio našeg uspjeha
jer je to rezultat timskog rada.
Spreman za večeru s mojima?
Nemoj mi reći da si opet sramežljiv.
Ne, samo ti nešto moram reći.
Sad? Nemoj me plašiti.
Moraš nešto znati o meni. Ne znam kako da to kažem.
Pomoglo je da postanem dobar vratar i ovo postignem,
ali sad se ne znam time služiti.
Emi, ta supermoć
koja ti kaže što će se dogoditi sekundu prije negoli se dogodi,
to zbog čega si sjajan,
nalazi se ovdje i ovdje.
Nema prekidača, Emi.
To si ti. Uvijek si to bio ti.
Uvijek sam to bio ja.
Gle tko se vratio, dugoročni projekt.
Sretan u ljubavi, nesretan na terenu?
„Jako sam zaljubljen.”
Hej, ti! Prestani!
Prestani! Spavaju dolje! Prestani!
Sutra će se promijeniti moja i tvoja priča.
Ne!
Nezahvalno je biti vratar i moraš čekati prilike.
Niste kao napadač
koji uđe na tri minute i zabije gol.
I odmah ga slave. S vratarima nije tako.
Čekaš tuđu ozljedu ili moraš briljirati.
Dobro sam branio na treninzima.
Bila je to jedina prilika koju sam imao.
Pokušava naći Kelechija Iheanacha…
Ravno u vratara.
Ovo bi mogla biti vrlo teška ozljeda Bernda Lena.
Zamjenski vratar Arsenala, Emi Martínez, sprema se.
Lopta je loše odskočila, ali vratio ju je za Salaha…
Ljudi koji dosegnu određenu razinu na globalnoj sceni
imaju nešto drukčije.
On čita igrača ispred sebe, osobnost šutera koji ga želi svladati.
…obrana Martineza.
Ima šesto čulo.
Kad je na golu, meni se čini kao da postaje veći,
kao da se pretvara u superjunaka.
Harry Kane je…
Kao da mu je nešto kliknulo u glavi i nikad više nije stao.
Walters. Diouf. Zastavica je podignuta. Izvrsna obrana.
Natjecanje mi je dalo više od talenta.
Oduvijek sam bio talentiran za nogomet. Tata je rekao da imam čarobni štapić.
Emi je uvijek imao čarobni štapić.
Uvijek je imao te vratarske sposobnosti.
Tisuću je talentiranih, ali samo se neki žrtvuju za to.
Oduvijek je takav.
Pretpostavljam da mu je terapija s godinama pomogla
oko odlaska u tako daleku zemlju jer to nije lako.
Mislim da je Santi sve promijenio.
Kad se Santi rodio, obećao sam da više ne idem na posudbu.
DVA MJESECA
To me je jako motiviralo, uvijek sam bio usmjeren na ciljeve.
A cilj mi je bio da se prestanem seliti iz kluba u klub na posudbu.
Nećak mi se rodio, a SP bilo je u srpnju.
Ušli smo u osminu finala i kao navijač reprezentacije rekao sam
da želim ići na SP.
Rekao sam mu: „Idemo.”
Otišli smo jer nisam puno igrao.
Otišli smo u Rusiju, nas dvojica, rame uz rame.
Donijeli smo nesreću. Izgubili smo. Bili smo shrvani.
Argentina je ponovno ispala sa Svjetskog prvenstva.
Sljedeći put ćemo uspjeti.
Vidio sam drugog vratara i pitao se zašto brat nije tamo.
Znao sam da Emi ima sve kvalitete.
A njegov je mentalitet bio da mora biti ondje.
Na sljedećem SP-u sigurno ću biti na golu.
To mi je bio cilj sljedeće četiri godine,
da budem prvi vratar na SP-u u Katru.
U klupskoj svlačionici
uvijek ima papirić s ciljevima za tu sezonu.
I uvijek to radi, uvijek.
Arsenal ide po 14. naslov FA kupa.
Šutirao je Mason Mount. Prva obrana.
Martínez se ispružio, veličanstveno!
Još jednom pokazuje svoju kvalitetu.
Kakva obrana Argentinca Martíneza!
Dugo si se borio da uđeš u prvu momčad.
Trebalo ti je cijelo desetljeće da dođeš ovamo.
Izabran si za finale.
Sad s obitelji možeš slaviti osvajanje FA kupa, uglavnom zahvaljujući ovom čovjeku.
Ako možeš opisati…
Prije utakmice sam ga pitao: „Hoćeš li nam donijeti pobjedu?
Jer ti si kapetan.” I uspio je.
-A što se tiče moje obitelji… -Jako poštujem ovog čovjeka.
Prvi put je osvojio trofej na Wembleyju,
najpoznatijem stadionu u Engleskoj.
To je bilo veliko olakšanje. Bio je blizu reprezentacije.
To je bio bonus kojim je mogao izvršiti pritisak.
U reprezentaciji su vidjeli da imaju brzog, vrlo vještog vratara.
Ali na tom je mjestu bila legenda poput Armanija.
Kako izbaciti Armanija? Nemoguće.
Kao da uđeš umjesto Messija. Kako izbaciti Messija?
Trener vratara Martín Tocalli poznavao ga je jer je radio s njim.
Bio je svjestan njegove osobnosti.
Trebao je samo redovito igrati za klubove
i vjerovati u sebe.
Je li jedinstven? Da.
Emiliano se ističe mentalitetom.
To ga je putovanje ojačalo.
Franco i Gonzalo ne mogu putovati
jer su im PCR testovi još pozitivni.
Igrat će Emiliano Martínez.
Emilianov test je negativan.
I mogao bi dobiti priliku.
Kad je Scaloni
pozvao Emija
i rekao da će biti vratar argentinske reprezentacije,
bio sam sam kod kuće
i otišao sam u park s pljoskom.
I prisjetio sam se svega što je radio kao dijete.
Zašto ga je Scaloni odabrao?
Hoćemo li osvojiti Copa Américu s nepoznatim vratarom?
To je čudno.
„Bez TV-a ne znaš gdje igra.”
Očito ne pratiš nogomet.
Teško mi je povjerovati da se novinar bar malo ne informira
o nekome o kome kani pisati.
Hej!
Ne skreći pogled! S tobom razgovaram!
Još si dugoročni projekt!
Čak i ako više ne koristiš prekidač!
Nisam nov u reprezentaciji.
Ali bio sam nov navijačima i gledateljima.
Ali meni je igranje za reprezentaciju bilo
kao odlazak u Nogometni savez s 14 godina.
Kad je Emi počeo igrati za Argentinu, imao je tri broja na izbor.
Cijelu je karijeru nosio broj 26.
Rekao je: „Nema broja 26.”
Bio je tužan.
Rekla sam: „Koji su drugi brojevi?”
Rekao je da ima 13, još jedan, ne znam.
I rekao je da imaju 23.
Rekla sam: „Emi, Santi je rođen 23.”
„Istina! Moram ići!”
Prekinuo je i otišao po broj 23.
Ali bilo je očito da će biti 23.
Počela je Copa América!
Argentina želi još jedno finale!
28 godina! Hoće li napokon pobijediti?
Životni rad sveo se na pet ili šest utakmica.
Čile napreduje. Prijetnja golu… Martínez je tu! Martínez!
Sjajna osobnost. Scalonijev izbor vratara je opravdan.
Otišao je na Copa Américu dok sam bila trudna.
Moja je žena bila trudna.
Htio sam biti ondje na dan kad se rodila naša kći.
Nisam htjela gledati utakmice.
Bila sam jako uzrujana što nije sa mnom.
„Zbog virusa ne mogu doći.”
Kad je rekao da ne može doći, da je to nemoguće,
pomislila sam:
„Tako je kako je. Bit ću sretna i to je to.”
Kći mi se rodila dva dana prije utakmice s Ekvadorom.
Tata i brat rekli su mi: „Donijet će ti sreću.”
Porođaj je gledao na tabletu.
Tako je vidio Avu.
Bilo je teško ne biti ondje, biti tako daleko.
Rekla sam: „Morate pobijediti.
Ako ne pobijedite, ovo je bilo uzalud, razumiješ?”
ČETVRTFINALE
Dva dana poslije igrao sam i mislio: „Nećete me svladati.”
Razvio se kao igrač, jako se poboljšao,
ušao je u reprezentaciju i sve je išlo jako dobro.
A protiv Kolumbije…
POLUFINALE
Penali između Argentine i Kolumbije odlučit će tko ide u finale.
Kod tih jedanaesteraca,
zbog visine i snage nogu, mislio sam:
„Ako odaberem pravu stranu, 80 % je šanse da ću obraniti.”
Ne 50-50. Ako pogodim stranu, 80 % je šanse da ću obraniti.
Sad je 1:1 u jedanaestercima.
Sánchez! Dibu, Dibu Martínez! Martínez! Martínez!
Ne zadirkuje svakog jednako.
Neke igrače ozbiljno shvaća, kako treba,
a druge malo zadirkuje da im poljulja samopouzdanje.
-Smiješ se, ali nervozan si. -Da.
-Lopta je ispred. -Na crti je.
Pravi se blesav. Znam te.
U tom trenutku nije bilo navijača,
ali to je ipak dodatni pritisak za izvođača jedanaesterca.
Sve je tiho. Netko ti govori.
Čak i kad se pripremaš za udarac on i dalje govori.
Opusti se, obranit ću. Živa ću te pojesti.
Martínez brani! Dibu opet! Dibu!
Znate koliko sam penala izveo? I meni je to govorio.
To bi rekao i za pranje suđa.
Što bi tek rekao u obranu 46 milijuna Argentinaca? Lopta ne ulazi.
To je iz njega tad izašlo
jer je za nas i za njega
obrana kao gol.
Ako obrani, u finalu smo. Cardona!
Dibu! Nevjerojatno! Martínez! Martínez!
Tada je stigao Dibu.
Argentina! Argentina je u finalu Copa Américe!
Tada je počeo napredovati i puno nam je pomogao.
Idemo, idemo, Argentina Pobijedit ćemo
Iskreno, to je jedinstven trenutak za mene i moju obitelj.
Postao sam otac prije četiri dana i još nisam upoznao kćer.
Želim ostvariti san, osvojiti trofej s reprezentacijom.
Da, to je bilo teško razdoblje za obitelj.
Zamislite kako mu je bilo kad nije mogao primiti kćer u naručje.
I ne samo to. Ava se rodila,
a prošla su tri tjedna prije nego što ju je mogao primiti u naručje.
SRPANJ 2021. 31. LIPNJA - AVINO ROĐENJE
Sad ili nikad, protiv Brazila. Idemo, Argentina!
Znao je da će sve obraniti.
Ni o čemu drugom nije razmišljao.
Bit će zvijezda.
Brazil traži izjednačenje. Neymar, dobar centaršut, očišćeno.
Martínez s nevjerojatnom obranom! Kakav potez!
Sad je vrijeme!
Poslije 28 godina,
argentinska reprezentacija osvaja trofej!
Messi je to rekao uoči utakmice.
Dibu nije mogao držati kćer u naručju, ali trud se isplatio.
Dibu podiže trofej i Argentina je opet prvak!
„Vidiš? Osvojili smo to zahvaljujući curici”, rekao sam.
Bilo je to teško razdoblje, ali barem su pobijedili. To je to.
Tata!
Bok, dušo! Nedostajala si mi.
Zagrli me, jako me zagrli.
I iskreno, svaki put kad je vidim,
kažem: „Ona nam je donijela Copa Américu.”
Kad sam postao prvi vratar i trebao igrati na SP-u,
usredotočio sam se na ono što moram popraviti.
Ali nisam rekao: „Osvojit ću Svjetsko prvenstvo u Katru
kao argentinska zvijezda.” Ne.
Imam proces, ali nisam kreten.
Iza svakog procesa stoji priča.
Počinje novi san. U Katru smo.
Dvije momčadi žele ostvariti san.
Još jedan šut! Kakav gol!
Težak je to udarac za Argentinu. Saudijska Arabija 2, Argentina 1.
Sjećam se tišine u svlačionici poslije utakmice.
Čulo se kako oružar skuplja kopačke,
zvuk čepova.
Još se sjećam toga kao da to gledam usporeno.
24 SATA PRIJE UTAKMICE PROTIV MEKSIKA
2:0 protiv Meksika, 2:0 protiv Meksika.
Zapamti.
Bit ću najbolji na SP-u.
Nakon pobjede protiv Meksika
Argentina je pobijedila Poljsku 2:0 i osvojila skupinu.
Ratnici se rađaju iz nevolja i mislim da smo sad jači.
ČETVRTFINALE ARGENTINA - NIZOZEMSKA
Van Dijk!
Dibu, Dibu, Dibu!
Dibu Martínez, fenomenalno!
Još je više narastao, ako je to uopće moguće.
Dibu, Dibu, Dibu Martínez!
Martínez brani! Opet si uspio!
Takav vratar daje osjećaj sigurnosti.
Messijeva momčad među četiri je najbolje na svijetu.
Zagrljaji, suze, bili smo kao djeca.
„Opet si nam pomogao.”
Uvijek je ljepše kad se dogodi nešto dobro.
San je živ! Sve je bliže!
Zašto je Argentina u polufinalu?
Jer imamo hrabrost, strast, srce, a igramo za 45 milijuna ljudi.
Argentina je razbila Hrvatsku 3:0 i u finalu je.
FINALE ARGENTINA - FRANCUSKA
Najvažnija utakmica u zadnjih 36 g. za Argentinu.
Argentina protiv Francuske za naslov svjetskog prvaka.
Vodili smo 2:0, svi su bili sretni,
a onda nas je, kao uvijek, zadesila katastrofa.
Mbappé! Gol za Francusku!
Mbappé izjednačuje sjajnim golom. Argentina je pod pritiskom.
Ne mogu vjerovati.
Kakva patnja, ha?
Argentinci uvijek moraju patiti.
Tako je to.
U zadnjoj minuti bila je to sasvim normalna utakmica.
123. minuta produžetaka.
Posljednja akcija utakmice, Francuska ima loptu.
Otamendi čisti.
Konaté je straga. Pogledajte!
Otamendi promašuje, Kolo Muani puca!
Od Otamendijeva promašaja prošle su jedna-dvije sekunde.
To je bila meč-lopta, odlučujući trenutak za Francuze.
Bila sam ukočena, iako sam sve vidjela.
Čula sam ljude kako vrište oko mene. Vrište, skaču.
A ja sam bila kao kip, bezizražajna.
Nisam mu išao smanjiti kut
jer bi me lobao.
Nisam ni uzmaknuo. Dodao bi Mbappéu.
Ostao sam u sredini,
da ga malo pritisnem i prisilim da šutira.
Rekao sam. Ja odlučujem hoćeš li biti heroj ili zlikovac.
Lopta me pogodila ovdje, gdje je zvijezda.
Da je bila malo više, odbila bi se u gol.
I četiri godine bi izgledao kao idiot. Razumijete?
To je najbolja obrana u povijesti zbog konteksta,
jer je to Svjetsko prvenstvo, finale,
poslije 123 minute igre,
zbog toga kako je to izveo.
Usudim se to reći jer sam uvjeren da je istina.
Čekaj, obrana je stvarno kao gol, zar ne?
Htio sam da pucamo penale.
Hajde, Comane! Coman.
Martínez! Martínez! Dibu Martínez!
Idemo, Argentina!
Argentina ima prednost u izvođenju jedanaesteraca.
Mislio sam da će promašiti pod pritiskom. Da će promašiti, ne da ću obraniti.
Šutira!
Promašio je! Promašio!
Kad je promašio, osjetio sam radost.
„Promašio je, kao što sam mislio.”
Tchouaméni puca pored gola!
Ples, Dibu, pleši!
Idemo, Argentina! Montiel puca!
Gol!
Argentina je svjetski prvak!
Svi ga grle!
Nakon 36 godina Argentina…
Prvaci svijeta!
Argentina je svjetski prvak.
SVJETSKO PRVENSTVO KATAR
Otišla sam na teren nakon finala
i samo smo se pogledali.
Pogled ponekad kaže više od tisuću riječi, zar ne?
Ne možeš objasniti što doživljavaš, kako se osjećaš.
Idemo, idemo, Argentina
Što god se dogodilo, kao profesionalac, kao momčad koja je ondje igrala,
pamtit ćemo tih 40 dana koje smo proveli ondje.
Sretan sam. To se radi iz ponosa i strasti.
Želim postaviti rekord u broju nastupa za reprezentaciju.
Imam puno ciljeva koje želim ostvariti.
Najbolji si, Dibu! Hvala!
Ponosim se što je iz Mar del Plate.
Dibu Martínez je najbolji.
Frizura i boja kose kao Dibu.
On je primjer da je sve moguće.
Emiliano Dibu Martínez, ugledni građanin.
Prisjetiš se svega i kažeš: „Došao je s malog igrališta.”
Žrtva te vodi do slave.
Uvijek se trudio ostvariti ciljeve.
Je li mu trebalo dugo? Možda.
Ili možda nije, ne znam,
ovisno o tome kako gledate na to.
Evo ga. Ostat će s djedom.
Njegov uspjeh je uspjeh obitelji.
Iza svakog igrača obitelj je koja mu pomaže i jako se trudi.
Ale i ja uvijek pokušavamo ostvariti snove kao Emi.
Meni to znači sve. To je puno.
Ja…
Cijeli taj život odricanja prigrliš u samo dvije sekunde.
Rođen je da bude vratar.
Mama, tata! Prvaci smo!
Dečki! Jeste li to vi?
Ne grdiš ih, nego: „Dečki…”
Bok, dečki. Kako je bilo u školi?
Živa ću te pojesti!
Evo, pokušaj obraniti ovo.
To su ti školske hlače.
Što ćeš sutra nositi?
Zaboravila sam to u autobusu pa sam ih tako morala zakrpiti.
Moram li reći: „Jupi”?
Jupi! Hajde, Emi!
Ne!
Što radiš? Ne!
Ne!
Pravi luksuz, ha?
Dobro! To je to! Hajde!
Sjajno!
Prijevod titlova: Ivan Zorić