Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Fodboldhistorien har givet os store navne, der kun har ét sigte:
At score mål.
Men der er også dem, der prøver at redde os, stoppe os og holde os væk.
Af en eller anden grund ser det ud til, at alle nu vil være målmand, ikke?
Hvorfor mon?
Måske skyldes det særligt én fyr.
Så i dag vil jeg fortælle jer alle en historie om en vis Emiliano Martínez.
Ja, ham, som alle kalder Dibu.
FIFA-prisen for sæsonens bedste målmand
går til Argentinas Emiliano Martínez.
Folk spørger mig altid, hvem mine idoler er,
eller hvilken målmand jeg beundrede som barn, og jeg siger altid:
"At se min mor arbejde som rengøringskone i otte, ni timer…
Min far, der knoklede…
De er mine idoler." Tak, alle sammen.
DIBU MARTÍNEZ ER VERDENS BEDSTE MÅLMAND
"DIBU" PÅ TOPPEN AF VERDEN
Emiliano Martínez, sæsonens bedste målmand.
Bedste målmand i Copa América 2021.
Til Ballon d'Or vandt Dibu Martínez Yashin-prisen for verdens bedste målmand.
Endnu engang vandt Dibu Martínez prisen som verdens bedste målmand.
Det er, hvad alle børn drømmer om fra de er seks år.
Det var mit mål, og jeg var klar.
BASERET PÅ EN NOVELLE AF HERNÁN CASCIARI
-Du kan ikke! -Du er håbløs, som en si.
Fjols! Du duer ikke, målmand!
Jeg var aldrig bange for bolden. Jeg stiller store krav.
Jeg så en anden målmand og forstod ikke, hvorfor han ikke fik chancen.
Jeg fandt mig i alt.
Jeg kunne ikke leve med ikke at spille. Jeg var trist.
Det krævede mange ofre. Det gik ikke hurtigt.
Jeg forventede, han ville sige: "Nu vil jeg hjem."
Han var en dreng, der ville opnå noget stort.
Emilianos mentalitet får ham til at skille sig ud. Den rejse gjorde ham stærkere.
Ja, holdet er valgt. Emiliano Martínez skal spille.
Emilianos niveau er tydeligt. Han kan få chancen for at spille.
Hej, fremmede!
Med de to målmænd, hvad vil Martínez så ændre?
Det siges, at han skylder træneren det hele!
Har du ikke kabel-tv, ved du ikke, hvor han spiller.
Hvad vil han gøre i målet?
Indtil det klikkede.
Jeg er ikke ny på Argentinas landshold.
Jeg var med til VM for U20 og U17.
Hej, mester.
Jeg afgør, om du bliver helt eller skurk.
Jeg gav landsholdet et skud positivitet.
Vælger jeg rigtig side, redder jeg otte ud af ti.
Jeg æder dig levende, bro.
Dibu er en sand karakter.
Han er skør,
og hvis han sagde det, er det, fordi det vil ske.
Han har været en stor gevinst for hele holdet.
Først med sine redninger.
Så med personlighed.
Du er nervøs, hva'?
Uanset om jeg redder den, er troen der.
Jeg vidste, min bror ville blive i målet, da han kom på holdet.
Dibu er en fed fyr.
Han fik en til at føle, at modstanderen kunne skyde, men ikke score.
Når han står på mål, så vokser han.
Hvis han måtte hamre ind i stolpen for at redde, så gjorde han det.
Han har en sjette sans.
Han havde noget.
Han kender den virkelige grund.
Han blev født til at være målmand.
DIBU MARTÍNEZ: DRENGEN, DER STANDSER TIDEN
1,5 milliard tv-seere følger kampen her.
Argentina mod Frankrig!
Lad mig bare drømme lidt!
Messis hold mod Mbappés!
Hvem løber med æren?
Da jeg gik ud til VM-finalen,
følte jeg en tomhed i maven, jeg aldrig før havde følt som professionel.
Når man ser det enorme VM-trofæ
og de 60-70.000 mennesker på Lusail Stadion
mærker man adrenalinen ved at spille en VM-finale.
Vi tror på jer.
Vi tror på holdet. Kom så, Argentina!
Da jeg så folk synge, tænkte jeg
på min barndom i Argentina og på skolegården.
Til det store argentinske folk, hil
SAGRADA FAMILIA-SKOLEN MAR DEL PLATA, 2001
Der var Lille Coco.
Må laurbærrene være evige…
Og lidt længere henne, Ale, min storebror.
Vi vidste, hvordan man vinder…
Lærerinden dirigerede børnene.
…vinder
Det var da, at jeg opdagede knappen.
Lad os leve kronet med ære…
Hvad er det dog?
Hvorfor har jeg en knap på navlen?
Hvad sker der med mig?
Hallo?
Er I stivnet?
Det her er så mærkeligt.
Hvad sker der, lærerinde?
Jeg forstår det ikke!
Sig noget!
Coco! Coco, vågn op!
Coco vil ikke tale med mig!
Det kan ikke passe! Var det mig?
Hvad har jeg gjort?
Eller sværg at dø glorværdigt!
Hvad var det?
15. JANUAR 1999
Jeg har været overalt, og Mar del Plata vil altid være min hjemby.
MAR DEL PLATA ARGENTINA
At gå til busstoppestedet kl. 7 for at tage i skole.
At gå fra stranden Punta Mogotes til kvarteret Jardín,
som tog 30 eller 40 minutter.
At cykle til fodboldbanen med målstolper af træ og uden net.
Min bror og jeg tilbragte meget tid sammen.
Mor og far, der opdragede os, lærte os altid om broderskab.
Vi var uadskillelige.
Vi havde et trådhegn foran huset.
Det var 15 meter langt. Bolden røg frem og tilbage hele dagen.
Konkurrencer, straffespark, brysttæmninger, hovedstød og rabonaer.
Vi spillede den slags hver dag med bolden.
Emi, stå på mål.
-Men jeg vil spille i angrebet. -Jeg scorer målene, du stopper dem, okay?
Okay.
Kampvognen Lucas,
Myggen Brady,
Krølle Loquercio,
Diego Garello,
Poten Suárez,
Altødelæggende Ariel.
Ariel fører bolden op i højre side.
Ariel skyder. Mål!
Emiliano blev taget på sengen.
Krølle nærmer sig feltet.
Der er klart frispark.
Herovre. Nej, bedre… Sådan.
Toto Bertoglio.
Det er et langt, meget højt indlæg.
-Et kæmpe hovedstød! -Nej!
-Coco prøver at blokere den…
-Selvmål! -Nej!
Lille Coco.
Hvorfor?
Lille målmand, det her er for de store. Hvorfor bygger du ikke sandslotte?
-Sikke en aflevering! -Nej!
Ariel nærmer sig med fuld fart.
Hallo! Hvad laver du?
Nej, lad være… Hvad laver du?
Nej, lad være med det.
Jeg æder dig levende. Jeg æder dig!
Utrolig redning af Emiliano Martínez!
Imponerende! Hvor mange hænder har du?
-Vi vandt! -Utroligt!
-Du er jo for vild! -Det var utroligt. Du er en stjerne!
Det er dine skolebukser.
Mor bliver rasende på os.
Mostris'erne er ældre end mig. De er født i '89 og '90.
Vi gik i skole, spillede fodbold og var på stranden sammen.
Vi kaldte os "Mostris", og det blev hængende.
Det er svært at forklare, hvad Mostris betyder.
I Argentina, især i Mar del Plata,
ville vi som børn have et navn, som vi kunne identificere os med.
Og til sidst var det Mostri, der blev hængende.
"Her kommer Mostri."
Mostris er vores lille bande.
Emi, Toto, Diego, Ale og mig.
En vens bror og andre venner kaldte os altid "Mostris".
"Hej, Mostri."
De begyndte de at kalde os "Mostri", og vi stjal navnet.
Det ord blev hængende.
Vi har det faktisk tatoveret på arabisk.
Vi havde fuld tiltro til oversætteren dengang.
Vi troede, der stod "Mostri".
Senere i England i et træningscenter kom der en araber hen og sagde: "Mostri."
Og da indså vi, at vores tatovering sagde "Mostri".
-Der var ikke meget internet. -Spørg ikke, hvorfor det er på arabisk.
Men vi var unge.
Måske ville vi nu få "Mostri" på spansk. Jeg ved ikke, hvorfor det er på arabisk.
Men vi er fem, og vi kalder stadig hinanden for "Mostri".
I kvarteret, hvor Emi boede som barn,
kunne man se banerne fem gader derfra.
Vi havde altid turneringer med alle børnene i kvarteret.
De spillede hele dagen, om morgenen og om eftermiddagen.
Om aftenen spillede de nogle gange i regnen. De kunne altid lide fodbold.
Bolden var der altid, fra de var meget, meget små.
Drenge! Er det jer?
Er der noget galt?
-Hej, drenge. Hvordan gik det i skolen? -Far! Vi spillede kamp på stranden.
Vi tabte 3-0, men Emi lavede en vild redning.
Fortæl mig om det, Emi.
Det var fedt! Jeg blokerede med benet og sparkede den væk.
Jaså? Prøv at redde den her. Lad os se, om du kan.
Emiliano, hvad er der sket med dine bukser?
Det er dine skolebukser. Hvad skal du have på i morgen?
Det er bare…
Jeg har sagt tusind gange, at du ikke må spille fodbold i dem!
Gå i bad, begge to!
I tabte i det mindste ikke 4-0.
I reddede ét.
Min far var meget væk.
Han arbejdede hårdt med fisk. Han var fragtmand.
Han kørte rundt til fiskemarkeder for at fylde sin vogn op.
Vi så min mor kl. 18 eller 19, når vi kom hjem fra skole.
Han var min ven. Han var den, der…
"Mor, hvad laver du?"
"Jeg gør det for dig."
Som fire-femårig tog han sin blå cykel og kørte af sted med posen og pengene.
Han hjalp til.
Se, Emi. Hvad synes du?
Wow, mor!
Nu er det verdens bedste bukser!
En dag bliver jeg verdensmester,
og så behøver du aldrig at arbejde eller sy igen.
Selvfølgelig, min lille mester.
Han vidste, at han ville rejse, for han sagde altid:
"Når jeg bliver fodboldspiller, for det bliver jeg,
så skal du ikke arbejde mere."
Fodbold var altid min prioritet.
Selv som barn sagde jeg nej til is og fisketure,
og så spillede jeg for mit hold søndag morgen.
Det var noget, jeg så frem til hele ugen.
Da Emi var barn, sagde jeg til ham fra mit værelse:
"Gå i seng. Du skal tidligt op i morgen."
Og det føltes, som om han talte med nogen.
Jeg ved ikke, om det var en fantasiven, eller om han talte højt med sig selv.
Hej, mester.
Hvem er du?
Jeg bestemmer, hvem der går glad hjem, og hvem der er trist og søvnløs.
Jeg drømmer.
Nej, nej, nej. Du er vågen.
Men du taler, og bolde taler ikke.
Jeg taler ikke kun. Jeg jonglerer, flyver og smadrer net.
Jeg elsker at smadre net.
Jeg afgør, om du bliver helt eller skurk.
-Du findes ikke. -Hør en loppe gø.
Ham, der står på mål, fordi han er den yngste.
Lille pipfugl.
Hvad er der galt, mester? Er du bange for mig?
Hvorfor være bange for dig?
Jeg vidste altid, at jeg ville lykkes.
Jeg tænkte aldrig på at sige: "Ellers arbejder jeg i havnen."
Susana, bilen, Alberto.
Den røde jeep var min fars første bil.
Og jeg husker, at den altid havde…
Han holdt den altid ren, men der var altid noget, der var i stykker.
Kom så, sovetryner! Vi skal af sted!
Jeg kommer!
Pas på den indbyggede bruser, drenge. Ren luksus, ikke?
Far, altså. Hvornår fikser du hullet?
Det er for at holde fiskene våde til levering.
Vi stod tidligt op.
Min kone arbejdede, og jeg måtte tage børnene med til havnen klokken seks.
Skulle jeg noget, tog jeg dem med mig.
Vi ses, far.
-Far henter jer. -Farvel, far. Jeg elsker dig.
Opfør jer ordentligt.
Vi gik på Sagrada Familia,
der er en typisk skole i Mar del Plata-havnen.
Emiliano var en meget sød dreng, et rigtigt sludrehoved.
Han var den højeste i sin klasse og havde lange ben.
Han løb altid rundt som en gal.
Det var altid: "Emi, du må ikke løbe, Emi."
Han var meget fokuseret på sport, men han forsømte aldrig lektierne.
Syv gange en?
Syv!
Syv gange to?
Fjorten!
Syv gange tre?
Enogtyve!
Syv gange fire? 28.
Syv gange fem?
Mange børn drømmer om at være superhelte og hjælpe folk.
Eller at være en stor opdagelsesrejsende og finde skjulte skatte.
Ja!
Nej!
Men jeg drømte om at blive verdens bedste målmand.
Helt normalt, ikke?
Emi begyndte at spille i klubben Urquiza lidt ved et tilfælde,
fordi de manglede børn.
Ale var angriber, og træneren sagde: "Emi, vil du spille med drengene?"
Ale er fra 1990, og Emi fra 1992.
Han var seks-syv år, da han begyndte i Urquiza.
Vi manglede en spiller, men han ville være målmand.
Vi spillede med en mand mindre, fordi han ville stå på mål.
Så blev målmanden syg og kunne ikke spille kamp.
Emi kom ind, og vi beholdt ham.
Jeg ved ikke, om jeg ville være så konkurrencepræget uden en storebror.
Hej igen, mester!
Hvorfor siger du ikke noget?
Nå ja! Den lille dreng er bange.
Se på mig, lille dreng!
Se på mig!
Ja! Jubi!
For det første var Emiliano stor af bygning.
Han havde en myndig stemme, der var usædvanlig for hans alder.
Det var som at have en ekstra træner på banen.
Til nogle kampe kom dommeren hen og sagde:
"Modstanderens træner vil gerne se hans ID,
for de ikke tror på hans alder."
Han havde imponerende benstyrke.
Nogle gange spillede han om en sodavand.
Han fløj fra stolpe til stolpe, og han vandt altid.
Jorge Peta og Cacho Gonzalo trænede os i parken til kampene.
De var krævende.
Vi lavede mål ud af børnenes sweatre og rygsække.
Vi hængte en bold op i et træ,
og alle, der kom, hev i rebet for at løfte bolden og slippe den.
Vi forældre hjalp altid til.
Vi tegnede banen op, klippede græsset, trænede drengene
og fik dem hjem, for ellers endte søndagen aldrig.
Det var en dejlig tid.
Det er målmanden, der reddede alle straffesparkene.
SKOLENYT
Lad os se.
HVORDAN GØR HAN DET?
Kom så!
Vi var i Talleres i kort tid.
Så tog vi til San Isidro.
Han var allerede målmand i San Isidro.
Det var et godt hold, Mar del Plata årgang '92.
Jeg var der et år eller to.
De havde en kontakt, så vi kom til prøvetræning i Buenos Aires.
-Hvad gør vi? -Elregningen var dobbelt så høj.
Vi har el, børnenes skole, gasregningen. Hvad gør vi?
Børnenes skole er ikke til forhandling. Det er prioriteten.
Jeg er klar.
-Klar til hvad? -Til at tage til Buenos Aires.
Gå i seng. Der er lang tid til skole.
Jeg vil spille for en stor klub.
Det koster mange penge.
Rejsen, opholdet.
Ja, sønnike. Jeg vil gerne have, at du lever dine drømme ud, men lige nu?
Jeg forstår. Bare rolig.
Jeg var altid påpasselig med udgifterne. Jeg levede fra løn til løn.
Så jeg delte min løn op
og lagde penge til side til el, gas og skole.
Jeg var fragtmand i havnen, og du ved, hvordan det er.
Nogle dage havde jeg arbejde og andre ikke.
Nogle gange gjorde jeg rent i lejligheder for folk, der kom på sommerferie.
Der var mange ofre. Det gik ikke hurtigt.
Vi sparede altid lidt op, så længe der var mad på bordet.
De lærte, at mor og far arbejdede for det, vi havde,
et tag over hovedet, fodboldstøvler, handsker, skolepenge, bøger.
Vi finder ud af det, ikke? Det gør vi altid.
Så skal vi til Buenos Aires?
-Ja, vi skal til Buenos Aires! -Ja, vi skal af sted!
Kom så, knægt. Vi skal af sted!
MAR DEL PLATA
BUENOS AIRES
HOVEDVEJ 2 - 398
Først tog vi ham til River Plate, men han klarede det desværre ikke.
Så tog vi ham til Boca Juniors, men der klarede han det heller ikke.
Cacho Gonzalo kom og sagde:
"Der er en prøvetræning i Independiente."
"Pepé, jeg har en dreng, jeg gerne vil have, du prøver af.
Vi er fra Mar del Plata, og vi er på vej mod dig."
Han forklarede, at de ville prøve lykken. De havde prøvetrænet hos River og Boca.
"Før vi tager hjem, må du gerne se ham an."
Jeg vidste, han var hans idol fra Independiente.
"Okay, bed ham skifte tøj og komme herover."
CLUB ATLÉTICO INDEPENDIENTE AVELLANEDA, ARGENTINA
Kom så, Emi! Du kan godt! Giv den gas. Kom så!
Der var rigtig mange børn til prøvetræningen i Independiente.
Man tænker: "Jeg har ikke en chance."
Pepé kommer!
Okay, San Luis, du sparker.
Ud.
Næste.
Ud.
Næste. Kom så.
Næste. Nej.
Farvel! Næste!
Din tur, knægt. Ind på mål.
Jeg mødte Emi til en turnering med San Isidro mod Independiente.
San Isidro havde et godt hold. Kampen blev 1-1.
Og jeg scorede mod ham.
Vi var til prøvetræning, og det gik godt. Rigtig godt.
Der manglede kun én ting.
Hvad nu?
Missilet.
Han bad om missilet.
Hvad er missilet?
Den sidste test.
Ingen har stoppet missilet.
Aldrig nogensinde!
Hvad? Hov!
Det havde du ikke set komme.
Hov. Hvad?
Nej.
Nej. Hvad?
Du troede, det var nemt, hva'?
Uanset hvor mange knapper du trykker på, lykkes det dig ikke.
Jeg kommer på mål, og du ryger ud af udtagelsen.
Din livsdrøm er slut.
Det vil ikke ske!
Ja!
Nej.
Hvis han har sine ting, kan han bo på pensionen.
Jeg kunne bo på pensionen.
Det var et chok og en enorm glæde på samme tid.
Jeg så hans fysiske tilstand,
og med hårdt arbejde og teknik kunne vi gøre ham til en stærk målmand.
Og det var det. Vi tog hjem. Vi diskuterede det som familie.
Det var svært at give slip på ham, men jeg vidste, det var det, han ville.
Jeg må takke min mor for det, for hun lod mig tage til Independiente.
VELKOMMEN
Værelserne ligger langs gangene. Vi er rigtig mange.
Her er toiletter og brusebade.
Kom tidligt, ellers skal du vente i en halv time.
Ellers glem det.
Jeg hedder Ale, men her kalder alle mig San Luis, fordi…
For jeg er fra San Luis.
Jeg er fra Mar del Plata, men jeg vil helst kaldes Emi.
Okay, Emi.
Men jeg har set dig før.
Okay, kom.
Jeg kom dertil og blev der med min taske, og så begyndte mit liv på pensionen.
Det føltes tomt derhjemme, da han tog til Independiente.
Sådan havde jeg det.
Den, der led mest under, at Emi rejste, var Ale, men i stilhed.
Han havde det svært.
Med tiden forstod jeg, at han ikke var der.
Jeg var glad og ked af det på samme tid, for jeg var alene.
Han var 11,5 år, og han boede aldrig hos os igen.
Vi var fire, så blev vi tre. Han rejste fra os.
Undskyld.
Som jeg blev ældre, indså jeg, vi kan være egoistiske,
for jeg tænkte: "Jeg vil gøre det for dem,"
men jeg satte mig aldrig i deres sted.
Jeg rejste hjemmefra og efterlod min bror alene.
Min far manglede et af sine børn.
Det er noget, jeg har accepteret, efterhånden som jeg er blevet ældre.
Da gik det op for mig, at jeg var i en professionel klub,
og at min karriere var begyndt.
Det var svært at acceptere dengang.
Jeg tog ham derhen første gang,
og det var hårdt at give ham tasken og efterlade ham.
Og ærligt talt, så var det et meget beskedent sted dengang.
Vi havde et værelse med to køjesenge, og det var meget smalt.
Og jeg tænkte: "Hvorfor skal han være her?"
Min mor kunne ikke holde stedet ud, så hun rengjorde alle badeværelserne.
Det her er din seng.
Jeg er i den her ved siden af.
Hvor har du lært at redde sådan?
Ingen har nogensinde reddet mit missil.
-Hvad er din hemmelighed? -Min hemmelighed?
Ja, din hemmelighed.
Jeg har ikke nogen.
Nu ved jeg det.
Gør du? Hvad ved du?
Jeg ved, hvor jeg kender dig fra.
Du ligner Dibu.
Ham fra fjernsynet.
Dibu.
Dibu Martínez kom fra min bedste ven Ale. De talte om, at jeg lignede Dibu.
De begyndte at drille mig og kalde mig Dibu som i tegnefilmen.
Da han ankom, var han rødhåret med fregner.
"Hør, Emi," sagde jeg. "Du ligner Dibu på en prik."
Jeg kan huske, jeg så serien. Han var en sej fyr.
Han var målmand og kørte gokart.
Jeg sagde: "Ja, kald mig Dibu. Han kan alt."
Og det blev hængende. "Dibu."
Og fra da af er det sådan, alle kender ham i dag.
Jeg sagde jo, vi ville vinde med fem pokaler, ikke?
Real envido.
-Jeg accepterer. 33. -Sådan! Vi vandt!
Her ser vi fodbold.
Barcelona fører stadig 1-0. Messi er allerede på banen.
Ronaldinho har bolden.
Se det perfekte oplæg til Messi. Og nu, lobbet…
Mål! Barcelona har scoret!
Barcelona! Messi! Ja! Messi!
Mål af den nye stjerne.
Det er en historisk dag.
Husk på navnet: Lionel Messi.
En dag skal jeg spille sammen med ham.
Kom så, Dibu.
Mor fandt på undskyldninger. Fik han middelkarakter, skulle han hjem.
Så Emi gjorde en indsats for at glæde mor.
Min mor holdt altid min bror og mig i meget kort snor.
Jeg talte med ham før og efter skole.
Hun stillede altid store krav.
Vi måtte kun spille fodbold, hvis vi spiste godt og fik gode karakterer.
Kl. 20 ringede jeg til ham på fællestelefonen.
Og han skulle tage telefonen på pensionen.
Han svarede altid.
Vi trænede fysik og teknik.
Der var øvelser, som alle drengene nemt kunne lave,
men han kunne ikke.
Der var en hæk, som alle førsteholdets målmænd kunne springe over,
men det kunne jeg ikke.
Man har ikke samme styrke som 12-årig og som 28-årig.
Jeg prøvede at springe over og græd, indtil det lykkedes mig.
Han var desperat efter at gøre, som de andre gjorde.
Han var en dreng, der ville opnå noget stort.
Han mistede aldrig modet.
Jeg forventede, han ville sige: "Nu vil jeg hjem."
Man bliver en faderfigur,
især for de børn, der kommer fra pensionen.
Pepé Santoro var ikke bare målmandstræner.
Han var som en far, jeg ikke havde i Buenos Aires.
Han så, hvor svært jeg havde det.
Han startede fra bunden og lyttede til alle de råd, vi gav ham.
Han må have gjort det godt, for han blev udtaget til U15, da han var 14.
ARGENTINAS FODBOLDFORBUND
Landsholdet har talentspejdere, der ser en hver weekend.
Det kørte på Independientes ungdomshold.
Man fik et pointkort hver weekend.
Jeg var altid Mirakuløse Martínez. Jeg fik høje point hver weekend.
Det var smukt, for man tænker primært på at spille hver kamp for sin klub.
Og så at blive udtaget til landsholdet er noget helt særligt.
Sammen kan ingen stoppe os, Mostri!
Jeg ringede til min mor, da jeg gik fra pensionen til omklædningen.
Han sagde: "Mor, du skal vide, at jeg er udtaget til landsholdet."
AFA
Da tænkte jeg, at jeg ville blive professionel.
Jeg troede altid på, jeg ville blive det, men da tænkte jeg, at jeg er tæt på.
Heldigvis kunne vi nyde det sammen.
Man glemmer aldrig den slags.
Da jeg blev 16, blev jeg udtaget til U17.
Jeg tog derhen mandag, tirsdag og onsdag,
stort set hver måned.
Argentinas talenter har endnu en udfordring.
Det sydamerikanske U17-mesterskab begynder for Argentina.
Martínez!
Flot redning af Independientes målmand!
Han kaldes Dibu, og han er en sikker målmand.
Argentinas store talent brillerer i mesterskabet.
Emiliano Martínez redder kampen!
Argentina og Brasilien mødes i den sydamerikanske U17-finale.
Utroligt af Martínez! Martínez igen!
Fantastisk præstation af Martínez!
Han spillede rigtig godt i Chile, og så kom folk fra Arsenal for at se os.
En af deres talentspejdere.
Dibu, du har besøg.
Richard Law, Arsenal-scout.
Arsenal fra Sarandí?
Arsenal Football Club, London, England.
Nej!
Da han sagde:
"Jeg skal måske til England i en uge til prøvetræning,"
blev vi målløse.
Vi sagde: "Wow, nu sker det.
Det er muligt. Er du sikker på, du vil det?"
Mar del Plata er 400 kilometer væk,
men det her er for langt væk.
Jeg vil ikke se min familie i lang tid.
Det her er din chance for at ændre dit liv, Emi.
Og din families liv. Var det ikke derfor, du kom hertil?
Min drøm var… Jeg ved det ikke.
Det var altid at få et stort hus til mine forældre eller en bil til min far.
Okay, men lad os tage af sted sammen.
BUENOS AIRES
Så vi tog af sted med vores bagage. Med vores håb, vores forventninger.
LONDON ENGLAND
-Hvem er det? -Han er argentiner.
Det finder I snart ud af.
Os tager du ikke!
Du er som en si!
-Ingen tilstedeværelse! -Du redder jo ikke!
-Fjols! -Kom så, lille dreng!
-Vi æder dig levende! -Du er håbløs, målmand!
Nej!
Du gjorde det godt,
men du bliver nødt til at gå meget, meget hårdere til den.
Træneren kom og lykønskede mig
og sagde, at drengen blev i klubben.
Arsenals talentspejder var der, og Independientes præsident.
De sagde: "Vi må sælge dig for at færdiggøre stadion."
Det var svært økonomisk derhjemme.
Det er i det øjeblik, man tænker: "Åh, for pokker."
Det øjeblik kom.
Og tilbuddet fra Arsenal kom som sendt fra himlen.
Jeg fik omkring 25.000 pund for at skrive under.
"Får jeg så pengene nu?"
Det var for at dække alle udgifterne, så vi ikke skulle sælge bilen eller huset.
Det var ikke min plan, men det var godt for mig økonomisk.
Det var ærgerligt at blive adskilt, men på et fodboldmæssigt og personligt plan
var det noget, han skulle få det bedste ud af.
Jeg boede hos en engelsk værtsfamilie, så jeg kunne lære sproget.
Kulturen var meget anderledes. Jeg gik ikke til fest eller noget.
De var meget strenge på pensionen. Vi måtte ingenting.
Men jeg spillede PlayStation.
Gik jeg på toilettet nedenunder kl. 22, tyssede de på mig.
Og klokken var 21.30.
Så jeg sagde: "Jeg er ikke i fængsel her.
Jeg tager tilbage til Argentina." Jeg tog min taske. "Nej, vent."
Så boede min bror og jeg på hotel i et halvt år.
Han trænede, og jeg blev på hotellet.
Vi var begge i vores livs form.
Vi trænede morgen, middag og aften. Vi lavede ikke andet.
Vi blev muskuløse.
Hans bror var hans ledsager og hans ven.
Han var alt for ham.
Indtil jeg lejede en lejlighed, da jeg var 18.
Jeg kom til England for at få økonomisk stabilitet.
For første gang i mit liv.
Det var som et rumskib. Gråt, kæmpestort, perfekt.
Det var skræmmende. Bænken var skræmmende.
Selv kulden virkede anderledes.
Han var uheldig altid at have internationale stjerner foran sig.
WOJCIECH SZCZĘSNY PETR ČECH - DAVID OSPINA
Han fortalte mig, hvad han måtte finde sig i,
som nedrykning eller kæmpe mod nedrykning.
Arsenal blev ved med at udleje ham. Det er ret svært for en fodboldspiller.
Med tiden ville han være landsholdsmålmand.
Men han fik ikke chancen, for han spillede ikke.
I fodbold føles det, som om de piner en.
Men han opbyggede den styrke, han havde brug for, til hans chance kom.
Jeg så min bror træne, og han var vild.
Jeg forstod ikke, hvorfor han ikke fik en chance.
Er du træt, Emi? Hvad havde du regnet med?
At du kunne komme her og sige "godmorgen, goddag"?
Nej! Du har meget arbejde foran dig!
Jeg tror ikke, du klarer det.
Det her er altså hårdt!
Dagene var lange og grå. Det regnede hele tiden.
Og så spillede jeg aldrig.
Jeg var altid på bænken eller blev udlejet.
Jeg tænkte: "Hvorfor ikke give mig en chance?"
Konkurrere, træne, være alene, rejse. Jeg fandt mig i alt.
Jeg kunne ikke leve med ikke at spille.
Han blev stærkere med tiden, både mentalt og fodboldmæssigt.
Han stoppede aldrig med at træne. Han var altid sej på den måde.
Det vigtigste var, at han troede på sig selv.
Han stolede på sine styrker og evner.
Han arbejdede på sine fejl.
Det skyldtes i høj grad hjælp fra en psykolog.
Det var det helt rigtige for mig. Det var noget, jeg aldrig havde overvejet.
Jeg var ikke bange for at bede om hjælp.
Indtil Mandinha kom ind i billedet,
gik han tit ud for at spise alene.
Vi kom der tit. Maden var god. De talte spansk. Jeg talte ikke engelsk.
Det viste sig, at restauranten tilhørte Mandinhas familie.
Restauranten hed Nelitos
og lå i det nordlige London.
Der købte jeg en lejlighed,
og Emi boede på samme gade.
Hvad? Det er da løgn! Seriøst!
Hvordan er det muligt? Jeg tændte ikke for knappen.
-Undskyld, kender du pigen på billedet? -Ja da, det er Mandinha, ejerens datter.
Ja, hun var ejerens datter, og vi lavede ikke noget.
Hej, hvad kan jeg hjælpe med?
En kop te, tak.
Jeg så hende hver dag i en uge i Enfield.
Om jeg var på café eller restauranten, så var han der.
Han var der konstant i den uge. Det må have været skæbnen.
Selvfølgelig. Ja, bare rolig.
Jeg så ham så tit, at jeg sagde til hans ven:
"Jeg har set Emi flere gange,
men hver gang han ser mig, kigger han ned. Han ser ikke på mig."
Og han kendte mig. Han havde kendt mig i årevis.
En dag sagde hun: "Jeg så dig hver dag, men du hilste ikke."
Jeg vidste, han var argentiner, og tænkte: "Sydamerikanere er normalt meget venlige."
Nej!
Og så fik jeg en besked fra Emi:
"Jeg er ikke uhøflig. Jeg er bare genert."
Sådan begyndte det.
Undskyld mig.
Jeg vil spørge dig, om du har lyst til at drikke en kaffe med mig en dag.
Ja, det vil jeg rigtig gerne.
Så begyndte vi at date.
Så sagde han: "Jeg dater en pige.
Hun er her fra London.
Hendes forældre er latinoer.
Hendes mor er brasilianer, og faderen er portugiser."
Jeg ved ikke, hvordan vi kommunikerede, for han talte ikke engelsk.
Hun hjalp mig med at tale perfekt engelsk.
Mandinha var en stor støtte for mig i England.
Hun var som en ven.
Jeg var nok ikke nået hertil i England, hvis det ikke også var for hende.
Når man er flyttet væk fra familien, er alene og har problemer,
påvirker det altid ens spil.
Arsenal vil gå efter endnu en titel.
Et fantastisk mål! Sikken triumf for Arsenal!
De er engelske mestre to gange i år.
Du kan gøre det, Emi!
Da jeg mødte Emi, var han i Arsenal, men han spillede ikke.
Der var tidspunkter, hvor han mistede sin kærlighed til fodbold.
Hør her. Ved du, hvad de kalder dig? Et langsigtet projekt.
Hallo! Førsteholdsmålmanden er meget bedre end dig.
Og han har ikke en knap!
"Jeg tager til Independiente. Jeg klarer det ikke."
Det var det største lavpunkt i min karriere.
Vi havde nogle svære år.
Han havde det svært med fodbold.
Og hun var altid en stor hjælp for mig.
Når jeg enten var nede eller for glad, sagde hun: "Nej, nej."
Der var tidspunkter, hvor Emi var ked af det
og ikke ville spille, og jeg ville sige: "Det er dit job. Du skal."
Hun er en meget jordnær pige fra en god familie.
For mig som elitespiller vil jeg mene, partnere er en stor del af vores succes,
for det handler om teamwork.
Er du klar til middag med mine forældre? Sig ikke, at du er genert igen.
Nej, jeg skal bare lige sige noget til dig først.
Nu? Du må ikke skræmme mig.
Du skal vide noget om mig. Jeg ved ikke, hvordan jeg skal sige det.
Det hjalp mig til at blive god og nå så langt,
men jeg har ikke brugt det længe.
Emi, den superkraft, der lader dig vide, hvad der vil ske, lige før det sker,
og det, der gør dig fantastisk,
er her og her. Okay?
Der findes ingen knap, Emi.
Det er dig. Det har altid været dig.
Det var altid mig.
Se, hvem der er tilbage. Langtidsprojektet.
Held i kærlighed, men uheld på banen?
"Jeg er så forelsket."
Hov, du. Stop det!
Stop! De sover nedenunder! Stop!
I morgen ændrer min historie sig, og det gør din også.
Nej!
Som målmand skal man finde sig i meget og vente på chancerne.
I modsætning til en angriber, der kan komme ind i tre minutter og score.
"Sikke en angriber." Som målmand skal man vente på skader eller spille godt.
Jeg klarede mig godt til træning. Det var den eneste mulighed, jeg havde.
Sendt af sted imod Kelechi Iheanacho…
Lige i favnen på målmanden.
Det kan være en meget alvorlig skade for Bernd Leno.
Og Arsenals reservemålmand, Emi Martínez, gør sig klar.
Bolden var svær at styre, men den kom tilbage til Salah…
Folk, der når et vist niveau på verdensplan,
har noget særligt.
Han læser personen foran sig, personligheden, der vil skyde mod ham.
…redningen fra Martínez.
Han har en sjette sans.
Når han står på mål, så vokser han,
som om han bliver til en superhelt.
Harry Kane har fået sin…
Som om noget klikkede i hans hoved, og han stoppede aldrig.
-Walters. Diouf. Flaget er oppe. -Det er en fremragende redning.
Konkurrence gav mig ærlig talt mere end talent.
Jeg har altid været talentfuld. Min far sagde, jeg havde en tryllestav.
Emi havde altid en lysende tryllestav.
En flyvende redning, en blokering, en redning.
Der er tusindvis af talentfulde mennesker, men få ofrer sig.
Sådan var han altid. Jeg tror, at terapi har hjulpet ham
med at tackle opbrud og afstand, for det er ikke nemt.
Jeg tror, Santi ændrede alt.
Da Santi blev født, skulle jeg aldrig lejes ud igen.
TO MÅNEDER
Det drev mig virkelig. Jeg har altid været målrettet.
Og mit mål var, jeg ikke kunne blive ved med at flytte fra hjem til hjem på lån.
Min nevø blev født, og VM var i juli.
Vi kom i ottendedelsfinalen, og jeg sagde som fan af landsholdet:
"Jeg vil til VM."
"Så lad os gøre det." Vi tog af sted, for jeg spillede ikke meget.
Vi tog til Rusland, bare os to, side om side.
Vi bragte uheld. Vi tabte kampen. Vi var knuste.
Argentina er igen blevet elimineret fra VM.
Det må blive næste gang.
Jeg kunne ikke forstå, hvorfor Emi ikke stod på mål.
Jeg vidste, Emi havde alle kvaliteterne.
Og hans mentalitet var, at han skulle være der.
Jeg står helt sikkert på mål til næste VM.
Det var mit fokus de næste fire år
at være førstevalget som målmand til VM i Qatar.
I omklædningsrummet i klubben
har han altid et stykke papir, hvor der står, hvad han vil opnå i den sæson.
Og det lykkes ham. Altid.
Arsenal går efter deres 14. pokal-titel.
Et skud fra Mason Mount. Første redning. Martínez strækker sig fuldt ud. Flot!
Igen understreger han sine kvaliteter i målet.
Sikke en redning fra argentineren Martínez!
Det har været en lang, sej kamp at komme på holdet.
Et helt årti for at komme hertil. Du blev valgt til finalen.
Nu kan du og din familie fejre, I vandt pokalen, takket være manden til venstre.
Hvis du kan sætte ord på det…
Jeg spurgte ham før kampen: "Vinder du kampen for os?"
"For du er kaptajnen." Og ja.
-Og jeg kan ikke takke min familie nok… -Stor respekt for ham.
For første gang vandt han på Wembley, der er Englands mest ikoniske stadion.
Det var en lettelse. Han var tæt på landsholdet.
Det hjalp med at lægge pres på dem.
På landsholdet så de, der var en målmand, som var lynhurtig og stod godt placeret.
Men der var en legende som Armani.
Hvordan kunne man droppe ham? Det var umuligt.
Det er som at komme efter Messi. Hvordan dropper man ham?
Målmandstræneren Martín Tocalli kendte ham fra sit arbejde.
Han kendte til hans personlighed.
Han skulle bare spille regelmæssigt for sine klubber og tro på sig selv.
Er han unik? Ja.
Emilianos mentalitet gør ham unik. Den rejse gjorde ham stærkere.
Franco og Gonzalo kan ikke rejse,
fordi deres PCR-tests stadig er positive.
Emiliano Martínez skal spille.
Emilianos niveau er tydeligt.
Han kan få muligheden for at spille.
Da Scaloni indkaldte Emi,
og han skulle være målmand for det argentinske landshold,
var jeg alene hjemme,
og jeg gik i parken med en mate.
Og jeg huskede på alt det, han havde gjort som barn.
MARTÍNEZ UDTAGET SOM MÅLMAND
Hvorfor valgte Scaloni ham?
Skal vi vinde Copa América med en ukendt målmand?
Det er mærkeligt.
"Uden tv ved du ikke, hvor han spiller." "Du ved intet om fodbold."
Jeg har svært ved at tro, at en journalist ikke undersøger
den person, de skal omtale.
Hallo!
Kig på mig! Jeg taler til dig!
Du er stadig et langtidsprojekt!
Også selv om du ikke bruger knappen mere!
Jeg er ikke ny på landsholdet.
Men jeg var ny for tilhængerne og tilskuerne.
Men for mig var det som at spille på AFA's træningsanlæg som 14-årig.
Da Emi begyndte at spille for Argentina,
havde han tre numre.
Han var nummer 26 i hele sin karriere.
Han sagde: "Nummer 26 er der ikke."
Det ærgrede ham.
Jeg sagde: "Men hvilke andre numre er der?"
Han sagde, der var nummer 13 og et til, jeg ikke husker.
Og så nævnte han nummer 23.
Jeg sagde: "Emi, Santi blev født den 23."
"Det er sandt! Vi ses!" Og så lagde han på og gik efter nummer 23.
Men det var da klart, det skulle være nummer 23.
Copa América er i gang! Argentina vil nå endnu en finale!
28 år! Vinder de mon endelig?
Et livs arbejde kogt ned til fem eller seks kampe.
Chile angriber. Måltrussel… Martínez er der! Martínez!
Stor personlighed. Scalonis valg af målmand er berettiget.
Han tog til Copa América, da jeg var gravid.
Min kone var gravid.
Jeg ville være der, den dag vores datter blev født.
Jeg ville slet ikke se kampene. Jeg var så ked af, at han ikke var der.
"På grund af virussen kan jeg ikke tage af sted."
Da han sagde, at han ikke kunne komme, at det var umuligt, så tænkte jeg:
"Sådan er det. Jeg vil være glad, og det er det."
Min datter blev født to dage før Ecuador-kampen.
Min far og bror sagde: "Hun er en lykkebringer."
Han så fødslen på en tablet. Sådan så han Ava.
Det var hårdt ikke at være der på det tidspunkt, så langt væk.
Jeg sagde: "Du skal vinde. Hvis ikke, er det forgæves, forstår du?"
To dage senere spillede jeg og nægtede, at nogen skulle score mod mig.
Han udviklede sig som spiller og blev meget bedre.
Han kom på landsholdet, og alt gik rigtig godt.
Og så mod Colombia…
Straffesparkskonkurrence for at afgøre, hvem der kommer i finalen.
I straffesparkskonkurrencer, med min højde og benstyrke…
Hvis jeg vælger den rigtige side, redder jeg otte ud af ti.
Det er ikke halvdelen. Det er otte ud af ti.
Det står 1-1 i straffesparkskonkurrencen.
Sánchez! Det er Dibu, Dibu Martínez! Martínez! Martínez!
Han pirrer ikke alle på samme måde.
Han tager nogle spillere seriøst,
og andre pirrer han lidt for at få dem til at miste selvtilliden.
-Du griner, men du er nervøs. -Ja.
-Bolden er foran. -Den er på pletten.
Ja, spil dum. Jeg kender dig.
Forestil dig, der ingen tilhængere er,
men det lægger stadig ekstra pres på skytten.
Alt er stille. Nogen taler til dig.
Selv når du skal sparke, taler han stadig til dig.
Slap af, jeg redder den. Jeg æder dig levende, bro.
Martínez redder! Dibu igen! Dibu!
"Hvor mange straffespark har jeg reddet?" Han sagde det samme til mig.
Han sagde det om opvasken, så for 46 millioner argentinere…
Bolden forblev ude.
Jeg tror bare, det dukkede op ud af det blå,
for for os og for ham
er en redning som et mål.
Hvis han redder det, er vi i finalen. Cardona!
Dibu! Utroligt! Ufatteligt! Martínez!
Det var da, Dibu stemplede ind.
Argentina! Argentina i Copa América-finalen!
Da begyndte han at træde i karakter og hjælpe os meget.
Kom så, kom så, Argentina Vi vinder
Det er et unikt øjeblik for mig og min familie.
Jeg blev far for fire dage siden, og jeg har endnu ikke set min datter.
Jeg jagter en drøm om at vinde et trofæ med landsholdet.
Ja, det var en svær tid for familien.
Forestil dig at være væk fra sin datter og ikke kunne holde hende.
Og ikke kun det. Ava blev født,
og så gik der tre uger, før han kunne holde hende ind til sig.
JULI 2021 31. JUNI - AVA BLIVER FØDT
Det er nu eller aldrig mod Brasilien. Kom så, Argentina!
Han ville redde alt. Han tænkte ikke på andet.
Han ville være stjernen.
Brasilien leder efter en udligning. Det er Neymar, godt indlæg, afværget.
Martínez med en utrolig redning! Sikke en præstation!
Endelig!
Efter 28 år vinder det argentinske landshold et trofæ!
Messi sagde det i peptalken.
Dibu kunne ikke se datteren, men hans indsats har båret frugt.
Dibu løfter trofæet, og Argentina er mestre igen!
"Vi vandt Copa América på grund af babyen," sagde jeg.
Det var en svær tid, men de vandt i det mindste.
Far!
Hej, skat! Hvor har jeg savnet dig. Giv mig et kram. Et stort kram.
Og hver gang jeg ser hende, siger jeg: "Ava vandt Copa América for os."
Da jeg blev Argentinas nummer et og skulle spille til VM,
fokuserede jeg på, hvad jeg skulle gøre for at vinde.
Men jeg sagde ikke: "Jeg vinder VM i Qatar som Argentinas stjerne." Nej.
Jeg har en proces, men jeg er ikke dum. Der er en historie bag hver proces.
En ny drøm begynder. Vi er i Qatar.
To hold jagter en drøm.
Endnu et skud! Sikken scoring!
Et nederlag til Argentina. Sikken sorg. Saudi-Arabien 2, Argentina 1.
Der var helt stille i omklædningsrummet efter kampen.
Man kunne høre materialemanden samle støvlerne op, lyden af knopperne.
Jeg husker det stadig, som om jeg ser det i langsom gengivelse.
24 TIMER FØR KAMPEN MOD MEXICO
2-0 mod Mexico.
Husk det.
Jeg bliver den bedste til VM.
Efter sejren over Mexico
vandt Argentina gruppen med en 2-0-sejr over Polen og gik videre.
Krigere fødes af modgang, og vi er stærkere nu.
VM-KVARTFINALE ARGENTINA MOD HOLLAND
Van Dijk!
Dibu, Dibu, Dibu!
Fænomenale Dibu Martínez!
Han voksede endnu mere, hvis det overhovedet var muligt.
Dibu, Dibu, Dibu Martínez!
Martínez redder! Du gjorde det igen!
En målmand som ham giver en følelse af sikkerhed.
Messis hold er blandt de fire bedste i verden.
Kram og tårer, vi var som to børn.
"Du gjorde det. Du hjalp os igen."
Det er altid rarere, når der sker noget godt.
Drømmen lever og nærmer sig!
Hvorfor er I i semifinalen?
Fordi vi har mod, passion og hjerte, og vi gør det for 45 millioner mennesker.
Argentina lammetævede Kroatien 3-0 og er i finalen.
Det er den vigtigste kamp i de sidste 36 år for Argentina.
Argentina spiller VM-finale mod Frankrig.
Vi førte 2-0 i finalen, alle var glade,
og så blev vi ramt af en bølge, der er typisk for os.
Mbappé! Mål til Frankrig!
Mbappé udligner med et superbt mål. Argentina er nu under pres.
Jeg kan ikke tro det.
Det er lidelse, ikke?
Argentinere skal altid lide. Sådan er det bare.
Helt til sidst var det en helt normal kamp.
123 minutter inde i overtiden.
Det er sidste mulighed, og Frankrig har bolden.
Otamendi nikker væk.
Konaté bagtil. Se!
Otamendi misser, Kolo Muani skyder!
Da Otamendi missede, gik der et par sekunder.
Det var den afgørende bold for Frankrig.
Jeg stivnede, selv om jeg så det.
Jeg hørte folk råbe omkring mig. Råbe og hoppe.
Og jeg sad som en statue, udtryksløs.
Jeg løb ikke helt ud imod ham, for så kunne han have lobbet.
Jeg gik ikke ind, for så var Mbappé klar.
Jeg blev midt i feltet,
hvor jeg kunne presse ham og tvinge ham til at skyde.
Jeg sagde det jo. Jeg afgør, om du bliver helt eller skurk.
Bolden ramte mig her, hvor stjernen er.
Lidt højere, og den ville være gået ind.
Så ville man ligne en idiot i fire år.
Det er den bedste redning i historien på grund af forholdene,
fordi det er en VM-finale,
og at Emiliano så redder med sit ben efter 123 minutters spil.
Jeg er overbevist om, at det er sandt.
Så en redning er virkelig som et mål, ikke sandt?
Tid til straffesparkskonkurrence.
Kom så, Coman! Coman.
Martínez! Martínez! Dibu Martínez!
Kom så, Argentina!
Argentina har nu fordelen i straffesparkskonkurrencen.
Jeg tænkte, han ville brænde. Ikke, at jeg ville redde den.
Han skyder!
Den går forbi! Forbi! Forbi!
Da han brændte, følte jeg en eufori. "Han skød ved siden af, som jeg tænkte."
Tchouaménis skud går forbi! Dans, Dibu, dans!
Kom så, Argentina! Montiel skyder!
Mål!
Argentina er verdensmestre!
Han omfavnes af alle!
Efter 36 år er Argentina…
…verdensmestre!
Argentina er verdensmestre.
VM I FODBOLD - QATAR 2022
Jeg gik ind på banen efter finalen,
og vi så bare på hinanden.
Nogle gange siger et blik mere end tusind ord, ikke?
Man kan ikke forklare, hvad man oplever, hvordan man har det.
Kom så, kom så, Argentina
Uanset hvad, som professionel, truppen, der spillede til VM,
de 40 dage, vi tilbragte sammen på et universitet, vil vi aldrig glemme.
Jeg er glad. Man gør det af stolthed og passion.
Jeg vil slå rekorden for fleste landskampe som målmand.
Jeg har mange mål, jeg vil opnå.
Du er den bedste, Dibu! Tak!
Stolt, fordi han er fra Mar del Plata.
Dibu Martínez er den bedste.
Dibus klipning og farve i håret.
Han er et eksempel på, at alt er muligt.
Emiliano Dibu Martínez, æresborger.
Man ser tilbage og tænker: "Han kom fra et lille frimærke."
Ofre fører til ære.
Han har altid forsøgt at opnå sine mål.
Tog det lang tid? Måske.
Eller måske ikke. Jeg ved det ikke. Det kommer an på, hvordan man ser på det.
Han bliver hos bedstefar.
Hans succes er familiens succes,
for bag hver spiller er der folk, der støtter og arbejder hårdt.
Ale og jeg prøver altid at opfylde vores drømme som Emi.
For mig betyder det alt. Det er meget.
Jeg…
Et liv med ofre, og man omfavner det på to sekunder.
Han er født til at være målmand.
Mor og far! Vi er mestre!
Drenge! Er det jer?
Ikke for at skælde ud, men: "Drenge…"
Hvordan gik det i skolen i dag?
Jeg æder dig levende!
Prøv at redde den her.
Det er dine skolebukser.
Hvad skal du have på i morgen?
Jeg glemte den i bussen, så jeg måtte lappe bukserne.
Skal jeg sige "jubi"?
Jubi! Kom så, Emi!
Nej!
Hvad laver du? Åh nej!
Åh nej! Åh!
Ren luksus, ikke?
Så er den i kassen! Sådan!
Fedt!
Tekster af: Jens Bom