Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
IGUAZÚ NATIONALPARK - BESÖKSCENTER
Kom, vi tar en selfie.
Två personer avbokade turen klockan 15.00 imorgon.
Okej.
Minns du att jag frågade om löneförhöjning?
Om du frågar igen, så får du sparken.
Okej. Vi ses imorgon.
Hej, Boris.
Jävla idiot. Var lärde du dig köra, pucko?
Idiot!
DEN SISTA JÄTTEN
-Grattis på födelsedagen. -Tack, älskling.
-Jag älskar dig. -Och jag dig.
Titta! De sjunger!
Oj. Jag glömde bort din födelsedag.
-Grattis! -Tack, Leti. Vad fin du är.
Och se på dig. Du är jättefin.
Hej.
Jag ska kolla till tjejerna.
-Vi pratar sen. -Ja.
Ni är stjärnor!
Säg inte att du skäms för din mor. Du är inte för gammal för det här.
-Okej. -Vad menar du med "okej"?
-Hej, Boris. -Hej.
-Det här är min nya vän, Cristal. -Hur är det?
Bra.
Lägg av. Hans flickvän är här och hon fyller år.
Tänker du sjunga?
Självklart. Stannar du och lyssnar på din mamma,
eller smiter du iväg som en råtta?
-Jag smiter iväg som en råtta. -Fint, älskling.
Din mobil ringde.
-Vill du ha mer tårta? Nej? -Nej, tack. Det är bra.
OKÄNT NUMMER MISSAT SAMTAL
Visa dem hur man gör, älskling!
OKÄNT NUMMER
SAMTAL AVSLUTAT
DET ÄR JULIAN. JAG BEHÖVER TRÄFFA DIG.
Mår du bra?
-Jag är bara trött. Jag drack mycket. -Ja. Tack för idag.
Är det säkert att du mår bra? Okej. Jag går och lägger mig. Vi ses.
DET ÄR JULIAN. JAG BEHÖVER TRÄFFA DIG.
-Skulle inte ni komma imorgon? -Jag är upptagen imorgon.
Sluta, Friday. Det är din bror!
Hej, Leti.
Hej, Friday!
Förbaskade hynda.
-Aha, kollagen! -Nej.
Det vore bra för mig. Cari använder det. Hon är 26.
Det är till Bebe. Han har ledvärk.
-Har han ens fungerande leder? -Låt det vara.
-Vill du ha te? -Nej, tack.
Jag har gott myntate. Vart ska du?
-Jag ska på toa. -Den kanske inte funkar.
Jag ska kissa, inte duscha.
Okej.
Känner du dig yr?
Nej.
Du lutade dig mot dörren.
Fick du blodtrycksfall?
-Det är en kille där inne, va? -Kanske.
Men vad har det med dig att göra?
Vi har inte haft nån större tur med dina tidigare erövringar, eller hur?
"Vi"? Jaha.
Har jag en incestuös poly-relation med min egen son?
Lägg av. Du blir kär i vem som helst. Och du blir jämt lurad.
Milo är inte sån, okej?
Han har ett eget företag.
Ett litet företag.
Och det går bra.
-Vad är det för litet företag? -Han är hantverkare.
Han jobbar med kvarts och har flera återförsäljare.
Och nu behöver vi vara tysta. Milo är trött.
Han jobbade sent när vi kom hem.
Ja, säkert.
Leksakerna i badrummet tyder på nåt helt annat.
Du både snokar och dömer. Det var inte så jag uppfostrade dig.
-Hur länge har du känt honom? -Länge.
Två månader.
Nu får det vara slut på förhören.
Mitt liv och ditt liv.
God morgon, Bebe.
Hej, ungar. Hur är läget?
Bra. Har hönsen fått mat?
-Nej. De väntar på dig. -Okej.
-Fraga har försökt få tag på dig. -Ja.
Jag hade lite problem med min telefon.
Jag tappade den i toaletten, och nu är den fuktskadad.
-Jag ringer honom sen. -Ingen fara. Jag löser det.
Det är bara en extra beställning.
-Jag ska se till kycklingarna. -Okej.
Är nåt på tok?
-Mår du bra? -Ja.
Mår du bra?
Min pappa är i stan.
Vad fan?
Det är stort.
-Pratade ni? -Nej.
-Varför inte? -Nej.
Vad fan gör han här?
Det är en väldigt viktig fråga.
Och den enda som kan svara, det är din pappa.
Lägg av.
Lägg av nu.
Vem är det nu?
Sluta, Friday!
Vem är det?
-Julian. -Vem?
Julian Araya.
Sluta, Friday! För tusan.
Varför?
Ja, jag vet inte. Varför är du här?
Jag ville träffa er.
Förlåt, men jag…
Jag förstår inte det här riktigt.
Sluta, Friday!
Han är mammas vän!
Håll tyst!
Nu räcker det!
Hon hatar män.
Bara hon känner lukten av en blir hon galen.
Heter hon Friday?
Ja, Boris och jag hittade henne en fredag för tio år sen, ute på en väg.
Hon är både blind och galen. Hon bor därinne.
Hallå?
-Jaha, det är därför hunden skäller. -Milo, du är nästan naken.
-Nu stör jag dig. Jag kommer tillbaka. -Nej.
Det här handlar inte om att min pojkvän är naken.
Saken är den att det tog dig 30 år att komma hit…
…helt oanmäld.
Du kunde ha ringt.
Men vad fan…
Jävla hund.
Friday!
Håll tyst!
Jag måste få lov att ha män på besök utan att du får psykotiska anfall.
Håll tyst!
Annars ska du få se på galenskap.
Nu räcker det!
Nu räcker det, sa jag!
Det är ovärderligt.
Att vakna på morgonen och se det här… Det är ovärderligt.
-Vi bor på en underbar planet, eller hur? -Ja.
Men jag har inte besökt nån annan, så jag kan inte jämföra.
-Ska vi gå? -Ja.
Tänk vad allt de kan se där uppifrån.
Jag drömmer ofta att jag är en fågel. Det känns både ljuvligt och märkligt.
Har du haft drömmar där du kan flyga?
Det har du frågat mig många gånger.
-Jaså? -Ja, många gånger.
Nej. Jag har aldrig drömt att jag kan flyga.
Det var kanske därför jag blev pilot.
Minns du att du lekte jätte med Boris?
Självklart.
Ser du den?
Den är där borta.
Ja, där såg du den. Bra jobbat.
Vad härligt vi har det, va?
Titta här. Kom med.
Det är Gorda.
-Du minns väl Gorda? -Självklart. Henne kan jag aldrig glömma.
-Hur gammal blev hon? -16 år.
En natt somnade hon, och sen vaknade hon inte mer.
Hon var en klok gammal dam. Hon fick artros mot slutet.
Men hon förblev en drottning. Jag älskade henne.
Det tvivlar jag inte på.
Nu har jag en manshatande best istället.
Varför kom du hit, Julian?
Jag vill stänga ner det här livskapitlet.
Höll du det öppet? Jag stängde för länge sedan.
För mig är det inte över.
Och inte för Boris heller.
Han undviker mig, så vi har båda oavslutade affärer.
Vi var så lyckliga förr…
…då när vi var tillsammans.
Du var lycklig med din familj också.
Har du skuldkänslor ännu? Är det därför du kom hit?
Jag har skuldkänslor för att jag lät dig bestämma.
Jaså. Behövde jag ditt tillstånd?
Nej. Jag pratar om vad som hände mig och vad jag inte gjorde.
Jag lät bara allt fortsätta.
Jag tänkte…
…på något jag inte minns.
Jag vet inte vad det var.
Jag trodde att allt skulle lösa sig med tiden.
Det har gått nästan 30 år.
Du tänkte att om du inte visste
var vi var, då skulle vi försvinna och du skulle glömma oss.
Nej. Jag var rädd.
Jag var rädd för att göra ett misstag, och rädd för att förlora allt.
Och jag fick aldrig se min son växa upp.
Vad tror han hände? Vad sa du till honom?
Jag sa sanningen.
Att hans pappa hade en annan familj och hade valt att bo med dem.
Att jag var en fegis.
Jag sa inte att du var en fegis, ett svin eller ett arsel.
Det listade han nog ut själv.
Var det fel av mig att besöka dig?
Kom du för att träffa mig?
Eller ska jag övertala honom om att träffa dig?
Och Andrea? Lever hon?
Ja, så klart. Varför frågar du?
Tja, det var alltid något med henne.
Äggstockarna, astma, blodet, sköldkörteln…
Jag trodde inte att hon skulle leva så värst länge.
Men jag är glad att hon lever.
Och du?
Du flyger väl inte längre?
Nej, jag gick i pension för sex år sen.
Min sista flygresa var 25 december 2019.
Jag vet inte varför, men det känns som om…
…du lyckades kliva av, om nu inte alla…
…så nästan alla flygplan.
Stämmer det?
En Julian Araya kom förbi idag.
Din pappa heter väl Julian?
När kom han hit?
Halv sju. När jag kom hem från Bebe. Han väntade utanför, i en blå bil.
-Hallå? Hör du vad jag säger? -Ja.
Han kom till besökscentret.
Efter 28 år. Vilken toppenkille, va?
God morgon. Det här ska bli så roligt.
Kom hit, så samlas vi här.
God morgon, allihop. Välkomna.
Jag heter Boris. Jag är er guide och kapten idag.
-Hur går det? -Vi väntar på två personer.
Morgongruppen är min favoritgrupp, för ni är pigga och vakna.
Och nu ser ni fram emot en adrenalinkick, eller hur?
Om inte, får ni hantera det ändå.
Lucas och Bautista?
Hejsan. Förlåt, vi försov oss.
Ja, det syns. Hejsan på er.
Ni vaknar snart. Nu kör vi.
ÄVENTYRSTURER
Okej, allihop. Nu är det duschdags.
Ni som står upp, sätt er ner och håll i er.
Från och med nu får ingen stå upp.
Lägg undan alla tillhörigheter. Mobiler, kameror, plånböcker…
Lägg allt i påsen ni fick av oss, så går allt bra.
Okej, nu kör vi.
Vad i helvete…
Förlåt att jag bokade en plats utan förvarning.
Jag brukar inte göra sådana saker, men vi måste prata.
-Vi har inget att prata om. -Jo, det tror jag.
Du kunde ha nekat mig en plats, men det gjorde du inte.
Varför kom du hit?
För att träffa dig.
Kan jag bjuda dig på en drink efter jobbet?
Varför skulle jag tacka ja?
Du behöver en ny vägglampa. Hur länge har den blinkat?
Jag vet inte, men man vänjer sig vid allt.
Även dåliga vanor, eller hur?
Vill du laga lampan? Varsågod.
Kan vi prata om det?
Nå? Kan vi prata om det?
Det beror på.
Det beror på?
Då är diskussionen över.
Nu ska vi inte bråka. Allt är väl bra, eller hur?
-Han hade bokat en båtplats idag. -Nej…
-Det sa du inget om.
Det var verkligen fantastiskt!
Jag gillar den här killen.
Och?
Och inget.
-Han var bara en passagerare. -Vadå "inget"?
Din pappa var ingen vanlig passagerare.
Pratade ni?
Nej. Han försökte, men nej.
Alba, den här killen är en idiot.
Varför förolämpar du mig, din jävel?
Boris…
Är du inte nyfiken på varför han kom hit?
-Nej. -Du ljuger.
Spela inte oberörd.
Han är din far. Och han är här.
Hur kan du säga att du inte bryr dig? Din pappa kanske var ett svin,
en skitstövel, eller vad du nu vill kalla honom.
Visst, okej. Men han är din pappa.
Fattar du? Och livet är inte lätt. Det är en kamp.
Det är väldigt svårt.
-Kom igen nu… -Rättfärdigar det allt?
Får vi förstöra vad och vem vi vill
för att livet är en kamp?
Du är väldigt arg på din pappa, men ja.
Du anar inte hur arg jag blir när du säger sånt.
-När jag säger sanningen? -Det är sättet du säger det på.
Tror du att du vet allt?
Vad? Nu när du är gammal och körd så får du säga vilken skit som helst?
Dra åt helvete, din skitstövel. Rätt åt helvete.
Livet är inte så enkelt, ditt arsel.
Det är ingen gåva. Man måste ha stake.
Livet ger dig en fantastisk möjlighet nu.
Jag hoppas att du förstår det.
Gå och prata med honom.
-Ja? -Ja, han behöver dig.
Okej. Hör av dig.
Vad gör morsan här?
-Vad gör du här? Vad är det? -Inget.
Min kille åkte. Jag blev ensam och tänkte: "Jag får festa med barnen."
Pepparvodka. För ett starkt samtal.
Kom han hem till dig?
Han vill att du övertygar mig om att träffa honom, va?
Det är viktigt att ni pratar. Du måste prata med honom, raring.
Han bor på St. George.
St. George… Den skitstöveln.
-Vänta. Jag kommer med. -Nej.
Låt honom vara, Leti.
Nej.
Vägrar du ta till dig vad folk säger?
Jag bad dig att åka hem, och då söker du upp mamma?
Du finns inte längre. Varken för henne eller mig.
Så har det varit i flera år.
Vad fan gör du ens här?
Har du blivit utslängd och behöver nånstans att bo
nu när du är gammal, din jävel?
Jag förstörde allt.
Jag betedde mig hemskt, och jag vill be dig om förlåtelse.
Men även om du hatar mig och spottar mig i ansiktet,
så är du ändå min son.
Och jag måste få be dig om förlåtelse ansikte mot ansikte.
Hallå där! Sluta!
-Vad gör du? Sluta! -Nu räcker det. Sluta slåss!
Ring polisen. Skynda!
-Är du okej? -Vem berättade för er?
Vi gick till hotellet. De sa att du var här.
Är det säkert att du är okej?
Är du en vilde? En neandertalare?
Du skulle bara prata. Vet du inte hur man gör?
-Har du inte lärt dig det? -Leti…
-Vad sa läkarna? -Jag vet inte. De kollar honom.
Hotellpersonalen polisanmälde händelsen.
Du kommer att åtalas för fadersmord.
-Sluta. Han dödade honom inte. -Det vet vi inte än.
-Lgna ner dig. -Lugna ner dig själv.
Vem är våldsam här?
Den som slår ner pappor.
-Du. Inte jag, du. -Julian Arayas familj?
-Det är vi. -Är du hans fru?
Nej.
Jag kom hit med honom. Jag är hans son.
Han är också angriparen. Och min son.
Jag fick honom med offret för 35 år sedan.
-Hur mår Julian? -Han är illa däran.
Men stabil, med tanke på situationen.
Han har ett blåmärke på kinden och ett brutet revben.
Du är en galning.
Han ligger nedsövd nu.
Men jag vill prata med hans specialistläkare snarast.
Vilken specialist?
Han står under cancerbehandling.
Han tänkte berätta det, men du slog ner honom.
Stackars sate.
Han har inte haft nån kontakt med sin far, så han visste inte.
-Sånt är livet. -Ja.
-God morgon. Hur mår du? -God morgon.
Bra.
Du får en smärtstillande tablett om dagen.
-Hur ont gör det, på en tiogradig skala? -Fem.
-Jag somnade. -Hur länge har du varit här?
-Ett tag. -Hon var här hela natten.
Jag vet inte hur jag ska be om ursäkt. Alltså…
Jag vet inte varför han gjorde så.
Jo, det vet du.
Läkaren tittar till dig så snart han kommer in.
Nu är det frukostdags.
Kan jag få en dubbel espresso?
Det är bara patienter som får frukost, frun.
Okej.
Ursäkta avbrottet.
Jag bad om en jävla kaffe, inte en kontinental frukost.
Du kan få lite av mitt te.
Nej, det är lugnt. Jag tar en kaffe sen.
Oj.
Jag ser säkert hemsk ut.
Tack för att du stannade.
Det var det minsta jag kunde göra.
Jag ville verkligen inte lämna dig ensam här på sjukhuset.
Igår tänkte jag: "Om ingen hade stoppat honom,
så hade du och jag kanske aldrig pratat mer."
Var är han nu?
-På polisstationen. Han blev arresterad. -Varför det? Vem anmälde honom?
Hotellpersonalen.
Det var skandalöst, det som hände.
Nu får du bo där gratis ända tills du dör.
För dem blir det nog inte så dyrt.
Förlåt. Jag menade inte…
Ibland slinker orden bara ur mig.
Förlåt. Jag menade inte…
Han tog åtminstone sitt ansvar och körde hit dig.
Du minns inte.
Nej, så klart. Du var medvetslös, stackare.
Även om han beter sig som ett djur ibland,
så har han ett hjärta av guld.
Han är en raring och en bra man.
-Hej. -Hej.
-Stackars dig… -Nej då. Det är ingen fara. Såja, lugn.
-Hej, pappa. -Hej.
Varför slog han dig så där? Han är ett djur.
Ibland kan ett sårat djur vara lite aggressivt.
Hej, Leticia.
Hej, Andrea.
Jag heter Luciana.
Lula.
Trevligt att träffas.
-Vem berättade? Polisen? Hotellet? -Jag.
Det var en allvarlig händelse. De är din familj. De behövde få veta.
Jag använde din mobil.
Du är väldigt godtrogen. Du har inget lösenord.
Jag kollade i "favoriter" och det första namnet där var
Andrea.
Då så.
Jag lämnar dig i goda händer.
Om ni behöver nåt, så ring.
Tack.
-Hej då. -Hej då.
Oj.
Den här är din.
Hej, Boris.
Jag heter Andrea. Jag är Julians fru.
Hotellpersonalen valde att lägga ner åtalet.
Julian bad dem om det.
Jag ska hämta skåpbilen. Var är du?
Hos Bebe.
Okej.
-Jag är snart där. -Mår du bra?
Ja, allt är bra.
-Fint. Jag väntar här. -Okej. Hej.
Fru, flickvän eller vän?
Flickvän.
Bränslelampan lyser.
Ja.
Under alla de där åren som han inte träffade dig
verkade han orolig.
Som om något var ouppklarat.
Han pratade inte om det, men det märktes.
Vi kvinnor är ofta väldigt intuitiva.
Och ibland är vi väldigt dumma.
När fick du veta?
Jag misstänkte länge att han hade ihop det med din mamma.
Och när han slutade flyga från Buenos Aires till Salta, då visste jag.
Han flög den rutten i flera år och skulle aldrig ge upp den frivilligt.
Men en dag var det över.
Och sen förändrades han.
En kväll när vi skulle gå och lägga oss
började han skaka som ett asplöv.
Han bad mig hålla om honom och jag höll honom hårt.
Han började gråta som ett barn.
Sedan berättade han allt.
Om relationen med din mamma, om att de varit ihop i åtta år,
och att det hade tagit slut.
Men han sa inget om mig?
Jag hade mina misstankar.
Och för ett par månader sedan fick jag veta att du fanns.
Det var då vi fick beskedet om att cancern var obotlig.
Jag blev rasande.
Han hade en son som var äldre än 30, och jag visste inget.
Givetvis.
En affär kan förlåtas, men inte ett barn.
Så är det, va?
Nej.
Nej, det vet jag inte…
Men nu handlar det inte om mig längre.
Det handlar om dig och honom.
MAMMA
JAG VET ATT DU ÄR FRIGIVEN VARFÖR SVARAR DU INTE?
-God dag. -God dag.
-Fyll på, tack. -Bensin eller diesel?
-Bensin. -Diesel.
Diesel.
Det här måste vara svårt för dig.
Han har varit min livskamrat.
Nu går han vidare före mig.
Och jag ska vara där med honom…
…ända till slutet, på alla sätt jag kan.
Ett av sätten är att få mig att förlåta honom, va?
Nej.
Ingen kan be dig om det. Jag kan inte göra det.
Det enda jag kan göra är…
…att be dig att lyssna på honom. Det är allt.
Det kanske är en chans för dig också?
Jag antar att du har mycket att säga honom.
Om du ger dig själv tillåtelse att prata med honom…
…då blir ditt liv bättre. Det tror jag.
Och han dör en bättre död.
-Mamma, det är jag. Öppna! -Sluta, Friday!
Kom igen. Öppna!
Vad fan…
Vad är det?
Inget.
Tre missade samtal och ett mess om att du inte mår bra.
Det var för två timmar sen.
Jag kunde ha dött och återuppstått sju gånger.
Öppna nu. Var inte dum.
Du är en vuxen kvinna, mamma! Öppna dörren.
Sluta fåna dig!
Lägg av, Friday! Det är din bror, för helvete!
Ibland vill jag avliva henne.
Stackars djur. Hon har haft det tufft.
Röker du igen?
I ett halvår efter att jag gjorde slut med Alex.
Hette han inte Alexis?
Alexis.
-Krama mig. -Herregud.
Du är så intensiv.
Kom igen, din skitstövel. Tänk på alla kramar du fått under 35 år.
Okej.
Du kramas bra.
Såja.
Din pappa kramades alltid bra.
När han höll om mig kände jag mig inte rädd för nåt.
Han fick mig att känna mig trygg.
Jag vill inte att han ska dö.
Jag gillar inte att han dör.
Jag älskade honom väldigt mycket.
Och han älskade mig.
Och dig också.
SJUKHUS
Vem är du? Du får inte vara här.
Jag är hans son.
-Har du tillstånd? -Det är okej.
Han stannar inte länge. Snälla.
Två minuter. Annars kan jag få problem.
-De berättade att du är sjuk. -Ja.
Allvarligt sjuk.
Hade du kommit hit om du inte…
…var döende?
Jag vet inte.
Förlåt mig, min son.
Hur som helst, jag…
Jag ska gå.
Jag visste inte att du var så sjuk, för då…
Jag förtjänade det.
Jag skulle just gå.
-Avboka nästa båttur. -Varför det?
Avboka den.
Flyget är bokat och de två taxibilarna.
Från hotellet till flygplatsen och från flygplatsen och hem.
Hallå?
Ja, han kan komma upp. Tack.
Vem är det?
-Boris. -Vad gör han här?
-Vill du inte träffa honom? -Jo.
-Jag tänkte… -Jo, det går bra.
-Hjälp mig till stolen där. -Okej.
-Hej. -Hej.
-Jag hoppas att jag inte stör. -Nej, det gör inget.
Kom in.
Tack.
-Hej. -Hej.
Mamma sa att du skulle skrivas ut i eftermiddag,
men på sjukhuset sa de att du skrevs ut vid lunch.
Var du på sjukhuset?
Ja, ifall du behövde skjuts eller nåt sånt. Ja.
Hur mår du?
Mycket bättre.
Mycket bättre, tack och lov.
Vi kan beställa rumsservice. Kaffet är inte så dumt.
Sätt dig.
Tack. Alltså…
Jag måste snart tillbaka. Jag har en båttur klockan fem.
Hur är det? Bra?
Ja.
Ja, det är bra.
Vet du när du åker tillbaka till Buenos Aires?
I morgon.
-Har du planer ikväll? -Nej.
-Vi kan äta middag, om du vill. -Ja, gärna.
Vi kan dricka vin
och prata lite.
-Får du dricka alkohol? -Jag får morfin…
Okej.
Vill du gå ut? Annars kan vi beställa mat, eller så kan jag ta med mig något.
-Nej, vi går ut. -Ja?
Ja, vi går ut.
Blir det bra klockan åtta?
Jag väntar på dig klockan åtta, uppklädd och fin.
-Då ses vi ikväll. -Okej.
Ska du ha jacka eller kavaj?
Kavaj.
Det här var jättegott.
Jag minns att du brukade göra så.
Vadå?
Vad minns du mer?
En del annat. Inte mycket.
-Är allt bra? -Allt är bra. Tack.
Och du?
Vad minns du?
En del saker. Inte så mycket. Som du.
Häromdagen pratade din mamma om jätten.
Kommer du ihåg jätten?
Varje gång jag ser ett barn på sin fars axlar.
Där uppifrån
såg du fantastiska platser.
Amazonas, Gibraltarklippan.
-Kinesiska muren var min favorit. -Kolossen på Rhodos.
Den försvann för 2 000 år sedan, men du såg den.
Jag såg Argentina spela VM -94 där uppifrån.
Just det.
Jag grät den dagen.
Och jag minns fortfarande namnet på sjuksköterskan
som ledsagade Diego till drogtestet.
Sue Carpenter hette hon.
Den kärringen.
Och jag minns också
födelsedagar,
jular,
nyårsaftnar,
barnens dag, fars dag…
Jag trodde
att jag hade hittat på dem.
Du kunde ha hälsat på oss.
Ni flyttade ju från Salta.
Efter ett och ett halvt år, tror jag.
Det dröjde länge innan jag fick veta var ni bodde.
Jag letade efter dig på Facebook.
-Jag finns inte på Facebook. -Men du hade Instagram.
Där kunde jag äntligen få se dig.
Det var en total chock.
Den sista gången jag såg dig var du sju år
och plötsligt var du en 23-åring.
-Vill du ha mer? -Nej, det är bra.
Vet du att…
När jag gick ut gymnasiet åkte vi till Brasilien på studentresa.
Vi var på flygplatsen och väntade på flyget till Rio.
Jag tyckte att jag såg dig med en annan pilot.
Jaså?
Så jag följde efter dig ett tag.
Och precis när du skulle gå ombord ropade jag "Julian Araya"!
Du vände dig om.
Då visste jag säkert att det var du.
Du tittade dig omkring, men du såg mig inte.
Men varför kom du inte fram?
-Hade du hälsat? -Så klart.
Jag hade gett dig en stor kram.
Tja, jag gömde mig istället.
Jag var rädd.
Din mamma gjorde jättegod flan. Gör hon det fortfarande?
Nej, tack och lov.
-Den var så god. -Skämtar du? Den var hemsk.
Hon är kass på att laga mat. Hon gillar det inte.
Hon undviker köket totalt.
Vet du vad hon sa när jag var hungrig?
Nej.
"Det går över."
Nej!
-En usel kock och en dålig mor. -En riktig pärla.
Jag vill höra din åsikt om det som hände.
Min åsikt om det förflutna spelar ingen roll.
Jag bryr mig bara om hur det är nu.
-Och hur är det nu? -Det här.
Definiera "det här".
-Var inte så irriterande. -Var inte så avstängd.
Vad är "det här"?
Det här är en far och en son
som återförenas på en högljudd restaurang efter 28 år.
Det är vad det är.
Inget mer?
Att du är döende förändrar inte det som hände.
Du har rätt.
Du är väldigt ärlig.
Du kunde ha ljugit för mig, men det gjorde du inte.
Jag sitter inte här för att jag tycker synd om dig.
Jag vill vara här.
Bara så att du vet.
21 år med den här tjejen, och lågan har inte slocknat.
Och vi tänder fortfarande eldar, eller hur, gubben?
Vill du ta en sista drink, eller ska jag köra hem dig?
-Om du vill ha en drink, så hakar jag på. -Är du säker? Du går lite ostadigt.
Vi fortsätter.
Då fortsätter vi.
Tack.
Hur länge har du varit ihop med Mechu?
Ett och ett halvt år.
Är du kär?
Det känns bra nu.
Vad skulle du säga om jag sa att Leticia var min största kärlek?
Att du var en idiot.
-Det stämmer. -Ja.
Ångrade du dig nånsin?
Hela den sagan?
Nej, aldrig. Inte en enda gång.
Nej.
Men det behövde ta slut.
Det var inte rättvist mot någon.
Det var hemskt att vara med er
och alltid tänka att det kanske var sista gången.
Och att sen åka tillbaka till Buenos Aires för att leva mitt andra liv
och låtsas som ingenting…
Jag låg vaken många nätter
och tänkte på
vad jag skulle göra.
Jag älskade aldrig Andrea som jag älskade din mamma.
Men vårt förhållande var stabilt.
Och utan krav.
Jag såg henne sova bredvid mig,
avslappnad och helt ovetande.
Jag gick in till mina döttrar.
Och jag tittade på dem.
Jag kände mig som en riktig skitstövel.
Jag kunde inte lämna dem.
Du är ett svin.
-Nej, vänta. -Släpp mig.
Låt mig prata klart. Varför tror du att jag är här?
För att mamma och jag ska förlåta dig för allt innan du dör.
Det är därför du är här.
Skitstövel.
Boris.
-Gå inte, snälla. Lyssna på mig. -Du ger aldrig upp!
Fattar du inte?
Du pratar om Leticia, Andrea och dina döttrar.
Och jag?
Och jag, din jävel?
Mamma skickade iväg dig för att hon tröttnade på att vänta.
Men inte jag. Du kan dra åt helvete.
Jag väntade länge på dig. Du kom aldrig tillbaka.
Säg inte "nu är jag tillbaka", för då slår jag ner dig
och den här gången kan ingen hindra mig.
Ni är själviska skitstövlar. Båda två. Du och min galna mamma.
Hon visste att du inte skulle lämna din familj för att bo med oss.
När hon blev gravid valde hon att behålla mig ändå.
Hon ville försegla kärleken med ett barn.
Ja. Och sen fick alla beundra henne.
"En sån kvinna Leticia är! Och så modig. Hon uppfostrar barnet ensam."
Den där subban var en mäktig kvinna, va?
Ingen av er tänkte på mig. Inte en enda gång.
Se noga på mig.
Det här är barnet du fick med ditt livs största kärlek, din skit.
Och nu kommer du hit
när du har tio minuter kvar att leva?
Och då ska jag säga att allt är bra?
Allt är inte bra, Araya.
Det kan aldrig bli bra.
Släpp mig.
Du har rätt. Ingen tänkte på dig.
Vi tog inte vårt ansvar.
Jag var värre än din mamma, förstås.
Jag förnekade dig inför min fru och mina döttrar.
Jag betedde mig på ett fruktansvärt själviskt sätt.
Jag försökte vara en del av båda familjerna,
trots att det var omöjligt.
Och nu vill jag också att du förlåter mig,
trots att jag vet att det är för sent.
Bara en pervers jävel…
Jag vet inte, en psykopat…
…skulle avsiktligt försöka förstöra sitt barns liv.
Men jag lovar dig
att jag inte är sådan.
En whisky till, tack.
Två, tack.
Mår du bättre?
-Hotell eller sjukhus? -Nej.
-Nej? Till hotellet eller sjukhuset? -Sjukhuset.
-Okej, till sjukhuset. -Nej!
-Inte till sjukhuset! -Okej.
Vi kör till hotellet. Jag missförstod. Förlåt.
Kom.
Allt blir bara värre och värre.
Jag vill kunna dö med värdighet.
Jag vill ha en värdig död.
Du är den enda jag kan be om hjälp.
Mina döttrar skulle aldrig hjälpa mig,
och absolut inte min fru.
Provocerade du mig med flit?
-När? -Spela inte dum.
Ville du att jag skulle slå ihjäl dig?
Jag pratade bara med dig om att dö med värdighet.
-Din fråga är absurd. -Men att jag ska döda dig är logiskt?
Ska jag leva vidare som en övergiven son och mördare?
Det vore enbart ett assisterat självmord.
Inte en avrättning.
Du är inte klok.
Du går när du vill. Du kommer tillbaka när du vill.
Du dör när du vill.
Jag har rätt att välja exakt hur
och när jag ska dö.
Förlåt mig. Förlåt.
Jag…
Jag ber om för mycket.
Jag kan inte tänka klart. Mitt blod är fullt med droger.
Förlåt mig. Jag menar det.
Kör mig till hotellet.
Tack så mycket för ikväll.
Jag vet inte om det kan betraktas
som ett litet mirakel
eller en liten tragedi,
men det här var skälet till varför jag kom hit.
Tack.
Jag är stolt över att du är min son.
Nej. Jag klarar mig.
Det går bra.
Nej, kom här.
Kom här.
Såja.
Din pappa har bara en sak kvar att göra, och det är att dö.
Vet han hur han ska göra det?
Jag vet inte. Han sa inget om det.
Är han rädd?
Jag tror det. Jag vet inte.
-Vad tror du? -Jag vet inte.
Jag kan bara gissa. Jag känner honom inte.
Med rätt brygd kan man få till ett perfekt avsked.
Jag antar att du har tänkt på det här?
Åh, Bebe.
Jag hade förberett fem flaskor.
Fyra stycken
försvann.
De blev dåliga eller gick sönder.
Jag har en kvar.
-Vill du ha den? -Nej.
Nej. Tack, men nej. Och det är för sent. Han har redan åkt.
-Vem har åkt? -Pappa. Han åkte hem till Buenos Aires.
Bor din pappa i Buenos Aires?
Ja.
Så han dog inte?
Sluta plåga dig själv.
Din pappa lever.
Alltså har du tid kvar. Och nu kan du hjälpa honom att dö
på det sätt han vill.
KALIUM
-Vad är det nu? -Din pappa.
Han är inte död än. Han är kvar.
Är han kvar i stan eller i livet? Var tydlig. Jag fattar inte vad du menar.
Han är kvar här, i Iguazu. Han åkte aldrig.
Han är tillbaka på sjukhuset. Och ja, han lever än.
Men inte så länge till.
Okej.
Jag är på väg.
-Hej. -Hej.
-Jag fick just höra att ni inte reste. -Ja. Julian mådde dåligt i morse.
Vi pratade med läkaren i Buenos Aires och läkaren här,
och de sa att det var bäst att han blev inlagd i några dagar
för att återhämta sig.
Det här är Lula, min äldsta dotter.
-Hej. Äntligen ses vi. -Ja.
Han gillade utekvällen. Det var bra för honom.
-Då vet ni inte hur länge ni blir kvar? -Nej. Två eller tre dagar, kanske.
Men jag ska åka nu.
Min man har ett jobbuppdrag i Mexiko och vi har två barn.
Vill du träffa honom?
Han skulle gärna träffa dig igen.
Okej.
Jag följer Lula ut och hämtar lite vatten.
Kanske kan vi ses och prata längre fram?
-Vi har nog mycket att prata om. -Ja. Absolut.
Hej då, Boris.
-Ha en bra resa. -Tack.
Skynda dig.
Besökstiden är snart slut.
Får jag komma in?
Vad hände?
Fick inte piloten gå ombord?
Piloten är inte i skick att flyga.
Du tål inget.
Din mamma gick just.
Ja, jag träffade henne.
Alla dina kvinnor är här samtidigt. Gick allt bra?
Det finns inget kvar för dem att bråka om.
Lyssna noga nu.
Ta hand om henne.
Älskling, jag går nu.
Ses vi senare?
Kanske. Vi får se.
Okej. Då så. Jag älskar dig.
Hej.
Vad gör du här?
Jag hade tråkigt och tänkte hålla dig sällskap.
Vad gör du? Försöker du rymma?
Nej, det är bara det att…
Det satt en fågel där borta.
-En fågel? -Ja.
Men fönstret är stängt.
Mår du bra?
Nej.
Du kanske ska vila lite?
Jag måste kissa.
Jag kan inte.
Allt fler kroppsdelar slutar att fungera.
Slappna av. Om du tänker för mycket funkar det inte.
Ser du?
Såja, kompis! Kolla in strålen, gamle man!
Tror du att det finns nåt på andra sidan?
På vilken andra sida?
På andra sidan av livet.
Tja, alltså…
Jag vet inte.
Du är för ung ännu.
Det är nåt man börjar tänka på senare.
Eller när man får en dödsdom, som jag.
Nu kanske du blir förvånad, men…
Jag har ofta tänkt på det där.
När min morfar Juan dog, kunde jag inte…
Jag kunde inte förstå att han inte fanns längre.
Jag kan inte tänka mig att våra medvetanden…
…att våra känslor, synintryck och ljud bara stängs av.
Och sen blir allt svart och tomt? Och inget finns kvar?
När vi sover, då är det väl så?
Ja och nej.
Vi drömmer ju också.
Nej
Jag tror inte att allting dör.
Kroppen dör, men…
…energin och medvetandet fortsätter att sväva omkring.
Som…
…icke-materia.
Jäklar.
Hörde du vad jag sa? Icke-materia?
-Jag är poet. -En filosof.
Det är inte illa för nån som mest kör folk till Garganta del Diablo.
Vad tycker du om det, Araya?
Så du tror att det finns en fortsättning?
Jag vill tro det, men jag vet inte.
Tja, jag får väl se.
Om det finns ett liv efter detta, då får du berätta det för mig.
Jag vill inte vara lika ovetande som du när jag ska ta adjö.
Men överdriv inte.
Gör inget galet. Sånt gör mig skiträdd.
-Jag menar allvar. -Jag ska vara diskret.
Jag lovar.
Jag är så torr i munnen.
Hör på, Araya.
Angående det du sa till mig igår om att jag skulle hjälpa dig…
-Vad vill du veta? -Menade du allvar?
Eller var det ett spontant infall?
Nej, det var inget infall. Jag menade allvar.
Jag vet vart det här leder.
Jag kommer att ligga på dödsbädden i flera dagar
i svåra plågor och full av kemiska droger
och utan någon personlighet kvar.
Sedan dör jag utan att jag vet att jag dör,
på en kall intensivvårdsavdelning,
omgiven av främlingar.
Det är ren skit.
Jag vill inte ha det slutet. Jag förtjänar bättre än så.
Och din fru och dina döttrar?
Vad kommer de att tycka?
De blir förvånade. De väntar sig inte det.
Även om jag har antytt det.
Men de kommer också att förstå
att det inte är nån idé att dra ut på det oundvikliga
i några extra veckor.
Och det blir bra för dem.
Jag besparar dem
den hemska tortyren.
En god vän till mig,
en man i din ålder…
Han har blandat till en lite galen brygd.
Den kan vara till hjälp när det är dags. Förstår du?
Vad är det för brygd?
En blandning av svamp och andra hemodlade örter.
Shamaner använder sånt i ceremonier, men det här är ännu starkare.
Och tydligen gör det avskedet smidigare.
Och det är en…
…resa som bara går en väg.
Ja.
-Ja, vad? -Ja, jag gillar det.
Vad är det?
Berättar du inte det här för att jag ska göra det?
Trodde du att jag skulle säga nej?
Ja.
Du känner inte mig.
Nej, jag känner inte dig. Nej.
Nej.
När vill du göra det, tror du?
-Nu. -Nu?
Imorgon eller dagen därpå åker jag tillbaka till Buenos Aires.
Så det är antingen i kväll…
…eller aldrig.
Ångrar du dig?
Du förstår att det här är mycket för mig?
Ja, det förstår jag.
Nej, inte här.
Var då?
Här kanske nån listar ut vad jag gjort och räddar mig.
Det vore hemskt.
-Ta mig nån annanstans. -Nån annanstans?
Nej. Då åker jag i fängelse.
Varför det?
Varför? Det är inte lätt att gå ut osedd.
-Vid den här tiden är det lugnt här. -Är du redo att springa om de ser oss?
Nej.
Du kanske inte är här imorgon, men det tänker jag vara.
Jag kan inte hållas ansvarig.
Du skulle åtalas för försök till fadersmord.
Du har rätt. Jag kan inte göra så.
Jag lämnar ett handskrivet meddelande.
Jag skriver att beslutet var mitt.
Ett sådant dokument håller i domstol.
Det finns en plats dit jag går när jag vill vara ensam.
-Jag kan ta med dig dit. -Ja, så gör vi.
Där ger du mig brygden.
Och sen går du.
-Såja. -Ja.
Såja.
-Okej? -Ja.
-Okej. -Gick det bra?
-Ja. -Låt dem inte se dig.
Ska vi inte lämna det öppet?
Då förstår de att jag rymt.
Ja. Kom.
Okej. Kom.
Häråt.
KÄRA ANDREA, LULA OCH HELE
Andrea, min livspartner.
Mina älskade döttrar.
Jag väljer att ta ett tidigare avsked, med värdighet.
Jag beklagar att beslutet kom plötsligt,
men det är så här jag måste ta min sista resa.
Min vän bor där borta.
Hälsa och tacka honom.
Jag hade gärna träffat honom.
Ni kanske ses snart. Han är i rätt dåligt skick.
Förlåt.
Jag har inte mycket tid kvar.
Och det som återstår är bara ångest… och lidande.
Allt jag behövde göra har jag redan gjort.
Jag lämnar er klartänkt och med frid i sinnet.
Jag fortsätter att vara er pappafågel.
Jag är en morfar som flyger bland molnen.
Tack för livet vi delade.
Tack för kärleken,
omsorgen
och förståelsen.
Är det här?
Längre in. Det är en del av parken som inte är öppen för allmänheten.
Och som jag alltid sa varje gång jag for:
"Mina älsklingar…
…tills vi ses igen."
Nej, sånt gör mig snurrig.
Det är en mild sort. Rök, så blir du lugn.
Jag vill inte bli paranoid. Det har hänt förr.
Inget dåligt händer nu. Du är med mig. Rök.
Kan jag få den nu?
Ibland tröstar det mig…
…att föreställa mig att jag inte är ensam när jag blundar.
Att tusentals tar avsked samtidigt.
Följ mig dit och lämna mig där.
Gå nu.
Nu måste du gå.