Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
‫כן, זו משפחת מוסו. בלה יולדת. בואו מיד.‬
‫מזל ששמעת אותה.‬
‫אם לא היית מתקשרת אליי, שניהם היו מתים.‬
‫הוא היה במנח רוחבי.‬
‫לתת את האנטיביוטיקה פעם אחת או פעמיים?‬
‫אני אכתוב את זה.‬ ‫-תודה.‬
‫היי.‬
‫איך נקרא לו?‬
‫הפוך.‬
‫"הפוך". אתה מנסה להצחיק?‬
‫אמרתי לך אתמול שבלה לא במצב טוב.‬
‫אבל אתה תמיד עושה מה שבא לך.‬
‫שנינו עקשנים.‬
‫זה היה רעיון נהדר להפוך למרביעים.‬
‫זה מה שאת לובשת ליום הראשון בבי"ס?‬ ‫לכי להחליף בגדים!‬
‫אמא! אל תהיי נודניקית!‬
‫לחיי הפוך.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫אתם יכולים לפחות לנסות?‬
‫בלי מוזיקה ליד השולחן!‬
‫ביי. אני הולכת. כבר מאוחר.‬
‫ביי, כלבה.‬
‫הכול חוזר אליך!‬
‫אמא, בבקשה, אני כבר לא בת ארבע.‬
‫נתראה אצל הרופא. ביי!‬
‫"מהיום שבו נולדת‬
‫"החיים הם מוזיקה ופנטזיה‬
‫"נתת פנים לחיי‬
‫"ועכשיו הם שלך"‬
‫- מרגישה את הקול -‬
‫"העולם הוא מוזיקה ופנטזיה‬
‫"זה חשוב‬ ‫כל השקר סתם שקר‬
‫"שמספרים למי שאין חוש הומור‬
‫"בחייו"‬
‫- קוקארו -‬
‫- מבוסס על הסרט "משפחת בלייה" -‬
‫"והחיבוקים שלך הם הדבר היפה בעולם‬
‫"ועינייך הכנות ביותר‬
‫"ובליבי אהבת אמת‬
‫"גדולה מהשמיים‬
‫"חיבוקייך הם היפים בעולם‬
‫"ועינייך הכנות ביותר‬
‫"ובליבי אהבת אמת‬
‫"מהיום שבו נולדת"‬
‫כן, גברת בוקיו?‬
‫עלינו לבטל את ההזמנה, מר בוקיו.‬ ‫תוספת של 20 אחוז זה יותר מדי.‬
‫החמורים שלנו לא מבחינים‬ ‫בין האוכל שלך לזה של מר מרדזרין.‬
‫אלא אם תוכל להתפשר.‬
‫תודה. ד"ש לאשתך.‬
‫לא נוכל להגיע לשום מקום‬ ‫אם לא נדע מאיפה הגענו.‬
‫המבחנים האלה נועדו לעזור לנו‬ ‫להעריך איפה כל אחד מכם עומד,‬
‫לפני שנתחיל את שלוש השנים הקרובות.‬
‫נראה שהעלמה הצעירה הזו עדיין חולמת.‬
‫כן.‬
‫התחלה טובה.‬
‫מהן המטרות החינוכיות לשלוש השנים האלה?‬
‫אחת, להעמיק את ההיכרות העצמית.‬
‫שתיים, לחזק את הביטחון ביכולות שלכם.‬
‫נעים מאוד. מרטינה.‬ ‫-שלוש…‬
‫ללמוד להתמודד עם טעויות…‬ ‫-אלטה.‬
‫ולראות בהן הזדמנות לצמיחה.‬ ‫-איזה מין שם זה?‬
‫זה גרגוריו.‬
‫הוא אובססיבי לגמרי לגביי.‬
‫כי התנשקתי איתו ביסודי.‬
‫התמזמזנו בחטיבה.‬
‫ואז הגיע הזמן לתת לו לחקור קצת.‬
‫ההורים שלי אשמים. הם פסיכואנליטיקאים.‬ ‫הם אומרים שאני צריכה לשפר את האמפתיה שלי.‬
‫שיהיה. מה ההורים שלך עושים?‬
‫מרביעים חמורים.‬
‫את צוחקת? אלטה שמרביעה חמורים?‬
‫יש לנו חווה.‬ ‫-אין מצב.‬
‫ספרי לי עוד.‬
‫יש לנו גם אווזים, תרנגולות וכבשים.‬
‫לא לזה התכוונתי.‬ ‫יש לך עוד דברים מוזרים לספר על עצמך?‬
‫לא, שום דבר מעניין.‬
‫טוב, מה נבחר?‬
‫קדרות, צילום, זמרה, דרמה.‬
‫את אוהבת לשיר?‬ ‫-ממש לא, אין לי שמיעה מוזיקלית.‬
‫את מכירה אותו?‬ ‫-סתם זין משכבה י"ב.‬
‫הכינוי שלו הוא "מארק הענק". הוא לוחם MMA.‬
‫את יודעת מה זה MMA?‬
‫גברים ערומים נלחמים.‬
‫נחמד, אה?‬ ‫-היי.‬
‫שם?‬ ‫-מרקו. טראוורסאטו.‬
‫קורס?‬
‫זמרה.‬ ‫-זמרה.‬
‫אולי יש בו משהו מעבר.‬ ‫-בטח.‬
‫אלה מוסו. זמרה.‬
‫בסדר.‬ ‫-תיזהרי, שלא תיפגעי.‬
‫זמרה.‬
‫מה השם?‬
‫של מי?‬ ‫-שלך.‬
‫מרטינה.‬
‫ידיים למטה.‬
‫זמרה גם בשבילו.‬
‫הכלבה רוצה לנסות את הענק.‬
‫די, נו.‬
‫מה אתם עושים?‬
‫קדימה, אבא! זוז!‬
‫לא!‬ ‫-היינו אמורים להיפגש אצל הרופא.‬
‫סעי, אמא!‬ ‫-רצינו לעשות לך טובה.‬
‫כן, אבל להפציץ עם המוזיקה?‬
‫קדימה, אמא. סעי!‬
‫בחייכם!‬
‫אמא. די!‬
‫אנחנו באותו מצב שבו היינו מקודם.‬
‫המצב שלהם לא השתפר. הם מורחים את המשחה?‬
‫אתם מורחים את המשחה?‬
‫"אני שמה את המשחה בווגינה שלי כל לילה."‬
‫אבל הפטרת של אמא שלך רק החמירה.‬
‫אבל אבא שלך מורח את המשחה שרשמתי, נכון?‬
‫אתה מורח את המשחה?‬
‫מרחתי, אבל הפסקתי, זה משמן לי את ה…‬
‫זה משמן לי את התחתונים.‬
‫אני לא יכול ללכת.‬
‫לפני כמה ימים, אוסוולדו‬
‫ניסה לנשוך לי את הביצים.‬
‫די!‬
‫סליחה.‬
‫אבא שלך חייב למרוח את המשחה‬ ‫או שלא יהיה שיפור.‬
‫אבא, אתה חייב למרוח את המשחה.‬
‫זה חשוב.‬ ‫-ולא לקיים יחסי מין.‬
‫בלי סקס.‬
‫לכמה זמן?‬
‫שלושה שבועות.‬ ‫-אמא!‬
‫אין מצב!‬ ‫-אמא!‬
‫אמא! מה זאת אומרת "את לא מסכימה"?‬
‫את רופאה? תשלטו בעצמכם!‬
‫סליחה, דוקטור.‬
‫אם את רוצה שיהיה לך סיכוי…‬
‫את חייבת לנסות.‬ ‫-לא, בבקשה. בחייך.‬
‫בוקר טוב!‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫אני ג'וליאנה פלומבו.‬
‫קודם כול, תודה שנרשמתם לקורס שלי,‬ ‫אבל יש יותר מדי מכם.‬
‫ואני לא עושה הנחות לאף אחד.‬
‫את! בואי הנה.‬
‫אלנה.‬
‫תשירי לי את השם.‬
‫"אלנה"‬
‫סופרן. יופי, לשם.‬
‫"לוקה"‬
‫בס יפהפה. הבנים שם. קדימה.‬
‫אתה, הגבוה.‬
‫מרקו.‬
‫"מרקו"‬
‫אל תתבייש.‬
‫קדימה, שיר.‬
‫"מרקו"‬
‫טוב מאוד. לשם.‬
‫אתה.‬
‫"אנריקו"‬
‫"פדריקה"‬
‫"סנה"‬
‫זה ממש קשה.‬
‫"לורנצו"‬
‫אין סיבה לצחוק.‬
‫הבחורה הצוחקת. בואי, נשמע אותך.‬
‫"מרטינה"‬
‫לא. מרטינה, לא. תודה בכל מקרה.‬
‫לא סיימתי.‬ ‫-עדיף ככה.‬
‫תאמיני לי. בטח יש לך כישרונות אחרים.‬ ‫-הרבה.‬
‫אין לי ספק.‬
‫לא! לאן את הולכת?‬
‫לא חשוב.‬ ‫-לא, לא שמעתי אותך. בואי.‬
‫בואי קדימה.‬
‫"אלטה"‬
‫את יודעת לשיר, אבל…‬ ‫אני חושבת שאת יכולה יותר טוב.‬
‫את קצת ביישנית. ננסה שוב.‬
‫"אלטה"‬
‫את סופרן.‬
‫תישארי.‬
‫לשם. תודה.‬
‫"ג'ם"‬
‫יש לך תשוקה. אבל זה לא מספיק.‬
‫לא! בחייך…‬
‫אני לא מאמינה!‬
‫אוי, אלוהים!‬
‫ואלה?‬ ‫-אלה הג'יזלדות.‬
‫הג'יזלדות!‬ ‫-מישהו שבר את צווארה של אמא אווזה.‬
‫הן חושבות שהן חמורים.‬
‫רואה? לחיות הכול יותר קל.‬
‫אני מכבדת אותן מאוד.‬ ‫אני לא אוכלת שום דבר שיש לו לב.‬
‫שימי לב, אני טבעונית.‬
‫ואתה?‬
‫ואתה, חמודי?‬
‫זה הפוך.‬
‫זה המטבח.‬
‫סליחה, הם חיים בעולם משלהם.‬
‫מה לעזאזל? למה סגרת את הדלת?‬
‫מרטינה.‬
‫נעים…‬ ‫-אתה דוחה.‬
‫נעים להכיר.‬
‫תגידי לה שהיא יפה מאוד.‬
‫הוא אומר שאת קצת מוזרה.‬
‫לא אמרת לי שיש לך אח חתיך.‬
‫מה היא אמרה?‬
‫שום דבר שקשור אליך. לך לשטוף ידיים, חזיר.‬
‫היי!‬ ‫-מה?‬
‫אל תתחילי עם אח שלי.‬ ‫-לא! חס וחלילה.‬
‫איך אומרים "אני מחבבת אותך מאוד"‬ ‫בשפת הסימנים?‬
‫אני…‬ ‫-אני…‬
‫מחבבת אותך…‬
‫מאוד.‬ ‫-מאוד.‬
‫אחיך צופה בפורנו?‬
‫לא, תכירי את ההורים שלי.‬
‫הם עושים את זה?‬ ‫-כן.‬
‫אמא, אבא!‬
‫הגינקולוג אסר על זה!‬
‫ואני לא לבד.‬
‫החבר שלך כאן?‬
‫לא.‬
‫אז תכבי את האור!‬
‫שוב?‬
‫מוכנה לפגוש את ההורים שלי?‬ ‫-לא יכולה לחכות.‬
‫ערב טוב.‬
‫נעים להכיר… הם לא שומעים אותי.‬
‫כי הם חירשים לחלוטין.‬
‫אם הם לא רואים אותך מסמנת,‬ ‫הם לא יבינו. תעשי ככה.‬
‫היי.‬
‫ערב טוב.‬
‫נעים להכיר.‬
‫אני מר-טי-נה.‬
‫היי, מרטינה.‬ ‫-היי, פרנצ'סקו.‬
‫סוף סוף הבאת חברה!‬
‫למה היא קראה לי "מאונן"?‬
‫לאכול?‬ ‫-הוא מזמין אותך לארוחת ערב.‬
‫כן, תודה.‬
‫הם כל כך נחמדים!‬
‫היא הכינה גבינה חדשה. תנסי, אם את מעיזה.‬
‫כן, תודה.‬
‫את לא טבעונית?‬ ‫-לא משנה, אני הרבה דברים.‬
‫טעים?‬
‫פאק.‬
‫לאח שלי יש רעיון.‬ ‫אני חושבת שהוא מצא לך סימן.‬
‫סימן שם?‬
‫מרטינה, כן.‬ ‫-זה בגלל שאני תמיד אומרת "כן"?‬
‫פאק, זה מרגש.‬
‫ביי. תודה על הארוחה.‬
‫הנה הם, משפחת מוסו.‬
‫גברתי, את נראית יפה יותר מיום ליום.‬
‫בוקר טוב, ראש העיר.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫רוצה גבינה?‬ ‫-לא, תודה.‬
‫הבחירות מתקרבות שוב ו…‬
‫למעשה, יש חדשות חשובות,‬ ‫במיוחד בשביל… בשבילם.‬
‫"בשבילם"?‬
‫כמה…‬
‫הנה הוא, ג'צ'ינטו שלנו.‬
‫בדיוק דיברתי עליכם.‬
‫"עליכם"?‬
‫למעשה, סיפרתי למשפחת מוסו‬
‫שאנחנו רוצים‬
‫לתמוך בכם, אנשים עם מוגבלויות,‬
‫עם תוכנית ייעודית.‬
‫אז אני אצביע לך.‬
‫תודה רבה.‬
‫תגידי להם שיזדיינו מפה!‬ ‫-סליחה.‬
‫הוא שואל אם תוכלו לדבר במקום אחר,‬ ‫כי אתם עומדים בדרך.‬
‫אה, כן, כמובן.‬
‫בכל מקרה, אנחנו כאן אם תצטרכו משהו.‬
‫להתראות.‬
‫אל תתרגזי, תחייכי.‬
‫תודה.‬
‫כן, אמא.‬
‫קצת יותר נחישות, בבקשה.‬
‫ג'ורג'ה, תורך.‬
‫קדימה. נשמע אותך.‬
‫לוקה, בא לך? לך על זה!‬
‫כן.‬
‫אלנה, תשחקי עם הקצב. קדימה.‬
‫אלטה, את! קדימה.‬
‫קדימה!‬
‫קדימה, תתחילי. תצטרפי.‬
‫סליחה. בואו נפסיק.‬
‫בואי הנה.‬
‫אז…‬
‫זכית בלוטו.‬
‫יש! קדימה.‬
‫יש!‬
‫את צריכה לשמוח שזכית בלוטו. בואו נעזור לה.‬
‫נתחיל שוב עם הבלוז.‬
‫קדימה, ג'אנפרה.‬
‫את.‬
‫אני לא שומעת אותך.‬
‫יותר חזק. אתם שומעים אותה?‬
‫את רגישה.‬
‫יופי.‬
‫בואו נעשה אקורד ספטימה.‬
‫את יכולה לשיר את זה?‬
‫את יכולה לשיר את התו הזה? כן.‬
‫מה זה חוסר האנרגיה הזה?‬ ‫כמעט הצלחת, אלטה. קדימה!‬
‫למעלה! תסתכלי למעלה! תוציאי קול.‬ ‫את מסוגלת! קדימה!‬
‫נכון! תאריכי את האחרון.‬ ‫עד שייגמר לך האוויר. עכשיו.‬
‫למה להירשם לזמרה אם אתה לא שר?‬
‫אני עדיין לא יודע אם אני אוהב לשיר או לא.‬
‫אבל אתה אוהב מוזיקה.‬
‫כן.‬
‫אלטה, את בסדר?‬
‫יש לי רעיון. אני מציעה‬ ‫שתעשו דואט לרסיטל סוף השנה.‬
‫איתו?‬ ‫-איתה?‬
‫כן.‬
‫שניכם ביישנים ומאופקים.‬ ‫אתם תהיו טובים ביחד.‬
‫טוב…‬
‫תלמדו את השיר הזה.‬
‫רון.‬
‫אתם תאהבו אותו.‬
‫אבל בבקשה, תקשיבו לו לפני שתשירו אותו.‬
‫כלומר, אתם צריכים להרגיש אותו.‬
‫אשלח לכם את הלינק עם הפלייבק.‬
‫"עכשיו בוא הנה"‬
‫מה עשית?‬
‫כלום.‬
‫למדתי היסטוריה.‬
‫ראש העיר בטלוויזיה.‬
‫…חומרים ידידותיים לחלוטין לסביבה.‬
‫בקדנציה השנייה שלך כראש העיר,‬
‫נתת עדיפות לבניית מרכז לוגיסטי. למה?‬
‫אסור לנו לחשוב‬
‫שאדמות גידול או הרבעת חמורים‬ ‫יספיקו כדי להשאיר כאן צעירים.‬
‫יהיו יתרונות. למשל?‬
‫ובכן, מדובר ביותר ממאה משרות בקמאניה.‬
‫אז יש גם יתרונות כלכליים…‬
‫המניאק הזה!‬
‫מה תעשה?‬
‫אני אתמודד מולו!‬
‫אתה? אתה צוחק?‬
‫נעבוד כולנו יחד!‬
‫אני בפנים!‬
‫לא, אני לא יודעת אם…‬
‫לא ישנתי טוב.‬
‫למה?‬
‫אבא, אני לא חושבת‬ ‫שזה רעיון טוב לרוץ לראשות העיר.‬
‫כי אני חירש?‬
‫כן, כי אתה חירש.‬
‫את יודעת שלהיות חירש זו זהות ותרבות.‬
‫אני יודעת שזו לא נכות,‬ ‫אלא תרבות עם שפה משלה.‬
‫אמרת לי אלף פעם.‬
‫את רוצה שאניח לאידיוט הזה להרוס הכול?‬
‫זה לא מה שאמרתי.‬
‫להיות ראש עיר‬ ‫כשאתה מדבר בשפה שאף אחד לא מבין…‬
‫זה יומרני.‬
‫את יודעת שהחווה היא החיים שלנו.‬
‫אני יודעת.‬
‫הם כולם רוצים רק כסף.‬
‫אבל לא אנחנו. אנחנו מטפלים בבעלי החיים.‬
‫גם אם הם מדברים בשפה אחרת,‬ ‫הם מבינים אותנו.‬
‫זה נכון. אבל לא תהיה ראש העיר של החמורים.‬
‫הבעיה היא שאתה לא שומע.‬
‫אז מה עם אילון מאסק?‬
‫איך הוא קשור?‬
‫יש לו אספרגר. והוא בכל זאת בדרך למאדים.‬
‫והוא האיש הכי עשיר בעולם!‬
‫תזכרי: כדי לשנות דברים, צריך לחשוב אחרת.‬
‫זה חשוב!‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫אני יותר.‬
‫גם אם יש לך פגמים.‬
‫רציני מדי!‬
‫לא זה, לדעתי.‬
‫בוקר טוב, ראש העיר.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫משפחת מוסו.‬
‫אבל לאן אתם הולכים?‬
‫יפה!‬ ‫-יפה.‬
‫- לא שומע תירוצים -‬
‫- לא שומע אותך, אבל רואה אותך -‬
‫- אני חירש לבולשיט -‬
‫"אני חירש לבולשיט."‬
‫תצביעו לו!‬ ‫-תצביעו לי!‬
‫- #אני_מקשיב_לכם -‬
‫יפה!‬
‫מרקו, אלטה, אתם נשארים.‬
‫בואו ננסה את הדואט.‬
‫התכוננתם?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫בואו נשמע.‬
‫"עכשיו בואי הנה‬
‫"ועצמי בעדינות את העיניים‬
‫"את תראי שהעצב ייעלם‬
‫"וכל השאר, מי יודע‬
‫"זה יגיע מחר‬
‫"אני רוצה להיות איתך"‬
‫מה זה?‬
‫זה נורא.‬
‫שירו תוך כדי ריקוד.‬ ‫-ריקוד?‬
‫כן, תרקוד, מרקו.‬
‫או שאתה מעדיף ללכת מכות?‬
‫תחבקו זה את זה.‬
‫מההתחלה.‬
‫"עכשיו בואי הנה‬
‫"ועצמי בעדינות את העיניים‬
‫"את תראי שהעצב ייעלם‬
‫"וכל השאר, מי יודע‬
‫"זה יגיע מחר‬
‫"אני רוצה להיות איתך‬
‫"לנשק את שפתיך ולספר לך‬
‫"שבזמנים בהם הכול חולף‬
‫"הכול משתנה‬
‫"אנחנו עדיין כאן"‬
‫לא, אנחנו לא כאן. או בשום מקום, לידיעתכם.‬
‫מה זה? אבל…‬
‫אתם לא חושבים על הרסיטל?‬
‫אתם מבינים את משמעות השיר?‬ ‫קראתם את המילים?‬
‫זמרה היא לא רק תרגיל קולי.‬
‫זה לא מספיק לשיר את התווים הנכונים.‬
‫הרגשות עולים. אתם מספרים סיפור.‬
‫זה שיר אהבה נפלא.‬
‫זו שירה.‬
‫אהבה שחורגת מגבולות הזמן,‬ ‫שגוברת על כל המכשולים.‬
‫"בזמנים בהם הכול חולף,‬ ‫הכול משתנה, אנחנו עדיין כאן."‬
‫אי אפשר לשיר את זה ככה.‬ ‫אתם חייבים להסתכל זה על זה.‬
‫את מסתכלת לשם, אתה מקפיץ את הרגל. מה זה?‬
‫מה זה החרא הזה?‬
‫זה זלזול במוזיקה.‬
‫אתם צריכים לשיר את זה ביחד.‬
‫זה שייך לשניכם. לא רק לך או לך.‬
‫מעכשיו, אתם מתאמנים יחד. יחד.‬
‫תסתכלו אחד על השני ותיגעו אחד בשני,‬ ‫ותחשבו על המילים הנפלאות האלה.‬
‫זה לא טוב.‬
‫לכו.‬
‫אני מבזבזת זמן ומתעצבנת.‬
‫נתראה מחר.‬
‫תן לי את הכתובת שלך, אבוא אליך.‬
‫לכפר שנגאי?‬
‫תני לי את המספר שלך.‬
‫אני אבוא אלייך.‬
‫בסדר.‬
‫ומה עכשיו?‬
‫לא, ההורים שלי לא בבית.‬
‫הם בעיר, מנסים להשיג מצביעים.‬
‫לא, אני לא רוצה שהוא יפגוש אותם.‬
‫הם אפילו לא יודעים שאני שרה.‬
‫טוב, אני זזה. אתקשר אלייך אחר כך. ביי.‬
‫הם הפעמון שלנו.‬
‫היי.‬
‫זה החדר שלי.‬
‫נתחיל?‬
‫כן.‬
‫חייבים לרקוד?‬
‫לא, תשכחי מהסלואו. זה מעפן.‬
‫לגמרי. אתה צודק.‬
‫בעצם, אכפת לך שנעמוד גב אל גב?‬
‫"עכשיו בואי הנה‬
‫"ועצמי בעדינות את העיניים‬
‫"את תראי שהעצב ייעלם‬
‫"וכל השאר, מי יודע‬
‫"זה יגיע מחר‬
‫"אני רוצה להיות איתך‬
‫"לנשק את שפתיך ולספר לך‬
‫"שבזמנים בהם הכול חולף‬
‫"הכול משתנה‬
‫"אנחנו עדיין כאן‬
‫"ואין לנו צורך במילים‬
‫"כדי להסביר מה בעמקי הלב‬
‫"אבל ארים אותך כשתיפול‬ ‫-"אבל ארים אותך כשתיפלי‬
‫"וארים את הפרחים שלך…"‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן.‬
‫בטוח?‬
‫הטלפון שלך מת.‬
‫אה… מה אתה רוצה לעשות?‬
‫תקשיבי, בואי נתרגל את זה‬ ‫ונעשה את זה תוך כדי ריקוד, בסדר?‬
‫בלי מוזיקה?‬
‫בלי מוזיקה.‬
‫איך…‬ ‫-לא יודע.‬
‫"עכשיו בואי הנה‬ ‫-עכשיו בוא הנה‬
‫"ועצמי בעדינות את העיניים‬ ‫-"ועצום בעדינות את העיניים‬
‫"את תראי שהעצב ייעלם‬ ‫-אתה תראה שהעצב ייעלם‬
‫"וכל השאר, מי יודע‬
‫"זה יגיע מחר‬
‫"אני רוצה להיות איתך‬
‫"לנשק את שפתייך ולספר לך‬ ‫-לנשק את שפתיך ולספר לך‬
‫"שבזמנים בהם הכול חולף‬
‫"הכול משתנה‬
‫"אנחנו עדיין כאן"‬
‫מה לעזאזל?‬
‫זו הייתה בדיחה! חשבתי שאת לבד.‬
‫את בדרך כלל צוחקת!‬
‫הבאת את החבר שלך. הוא ממש חתיך!‬
‫זה משמח אותי!‬
‫הוא לא החבר שלי!‬
‫קודם, למעלה, שמעתי רעשים…‬
‫מה? אה!‬
‫הוא שרירי. מושלם לחקלאות!‬
‫זיינת את אחותי? אני שם עליך עין!‬
‫מה?‬
‫אם תכניס אותה להיריון,‬ ‫אני אתפוס לך את הזה ואחתוך אותו לחתיכות.‬
‫זה מספיק. מספיק! תפסיקו, כולכם.‬
‫בסדר.‬
‫אני מצטערת.‬
‫הם תמיד כאלה?‬
‫לא, זה… אני לא יודעת מה להגיד.‬ ‫באמת. אני מצטערת.‬
‫נתראה מחר, בסדר?‬
‫ביי.‬
‫מה עשיתם?‬
‫אני שונאת אתכם!‬
‫זו הייתה הנשיקה הראשונה שלי.‬
‫תסתכלי על הצד החיובי.‬
‫אם אבא שלך לא היה מתערב,‬ ‫היית הופכת לסתם עוד כיבוש של מארק הענק.‬
‫הנה היא!‬
‫היי, אלטה!‬
‫זה מזכיר לך משהו?‬
‫אתן תחטפו!‬
‫אה, כן?‬ ‫-כלבות!‬
‫מניאק.‬
‫אה!‬
‫אלטה, יש לך כישרון מיוחד.‬
‫הדחיפות הזאת‬
‫בקול שלך.‬
‫אולי תנסי להתקבל‬ ‫לבית הספר הבין-לאומי לזמרה בטורין?‬
‫יש לך את הכישרון הנחוץ.‬
‫מה?‬ ‫-כן.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫מה זאת אומרת "לא יכולה"? בטח שכן.‬
‫את רק חייבת להאמין.‬
‫האודישן יתקיים יום אחרי הרסיטל‬ ‫שנקיים בבית הספר.‬
‫אין הרבה זמן.‬
‫את צודקת, אין זמן.‬
‫אבל את מסוגלת. אין לי ספק.‬
‫יש עבודה לעשות, כמובן, אבל…‬
‫ואם אתקבל?‬
‫הלוואי! את תיסעי לטורינו.‬
‫תלמדי עם הטובים ביותר.‬
‫תעשי את מה שנולדת לעשות.‬
‫מה את אומרת?‬
‫לא.‬
‫זה לא בשבילי.‬
‫אני מבין, אבל…‬ ‫-בכל מקרה, תסלחו לי.‬
‫אלסנדרו, סלח לי.‬
‫אבל תקשיב. אנחנו יודעים שדרג'יבוס מניאק.‬
‫אבל בניגוד אליך הוא מבטיח עבודה, אתה יודע?‬
‫הוא מבטיח תפוצה רחבה יותר של מוצרים.‬
‫נוכל להרוויח יותר כסף.‬
‫יותר כסף?‬
‫אני מוכר את מה שאני מייצר.‬
‫ככה אני מכבד את הטבע,‬ ‫את בעלי החיים, ומעל לכול, את עצמי.‬
‫אלסנדרו, אנחנו אוהבים אותך.‬
‫אבל אם אתה מציע שנוותר על רווחים,‬
‫אין לך סיכוי לנצח.‬
‫אם תגיד לו את זה, זה ידרבן אותו פי שניים.‬
‫אלטה צודקת.‬
‫כשאלסנדרו אמר שהוא ייקח על עצמו את החווה,‬
‫אף אחד לא האמין לו.‬
‫אבל כשעולה לו רעיון,‬ ‫עדיף לתמוך בו מאשר לעמוד לו בדרך.‬
‫או…‬ ‫-שהוא ידחוף לכם אותו לתחת!‬
‫הוא ימחץ אותך.‬ ‫-אני אוהב אתגרים. אני אצביע לך.‬
‫כן.‬ ‫-אני מצביע לקטרינה!‬
‫אלסנדרו, אני לא רוצה‬ ‫מפעלים ענקיים כאן בגבעות,‬
‫אז אני תומך בך.‬
‫אבל אני מאמין שדרג'יבוס ינצח.‬
‫בחייך…‬ ‫-אה…‬
‫לא!‬ ‫-כולם להסתכל עליו.‬
‫גם אם יש לי סיכוי של אחד לאלף,‬ ‫אני חייב לנסות.‬
‫יש לי את הכישורים.‬
‫אני מאמין בעצמי.‬
‫הגורל שלי…‬
‫אני קובע את הגורל שלי.‬ ‫-כל הכבוד! בדיוק.‬
‫אם כך, הולכים עד הסוף!‬ ‫-אל תוותר!‬
‫הבנת?‬ ‫-עד הסוף.‬
‫זהו זה! בראבו.‬ ‫-בראבו!‬
‫בראבו!‬ ‫-חיבוק גדול.‬
‫צריך להפיץ את הבשורה.‬
‫אנחנו מסוגלים.‬
‫אלה חדשות נהדרות! למה את זועפת?‬
‫איך אסתדר עם אמא, אבא, החווה והשוק?‬
‫ועכשיו גם המועמדות לראשות העיר.‬
‫די! אנחנו חירשים, לא טיפשים.‬
‫הסתדרנו מצוין לפני שנולדת.‬
‫היית רק בן שנתיים.‬
‫אז מה?‬
‫אם לא היית מפריעה כל הזמן,‬
‫כבר הייתי מסיים את הפרויקט שלי!‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫יש לי חלום:‬
‫להפוך את המקום הזה לחווה חינוכית‬
‫ולהשכיר חדרים.‬
‫באמת?‬
‫לא ידעתי.‬
‫כי את מזלזלת בי. יש סיבה שלמדתי חקלאות.‬
‫את באמת רוצה לשיר?‬
‫כן… אולי.‬
‫זה או כן או לא!‬
‫אני אוהבת לשיר.‬
‫אז תעשי את זה ואל תבלבלי לי את המוח!‬
‫יש לך כישרון מיוחד.‬
‫את מבינה מה זה אומר?‬
‫לעזאזל, את חברה שלי, ויש לך כישרון מיוחד.‬
‫יש לי רעיון!‬
‫מה?‬
‫היא תחליף אותך בשוק.‬ ‫אני אלמד אותה את שפת הסימנים!‬
‫היא תחליף אותי בשוק?‬
‫רעיון מעולה!‬
‫מה, אני לא אצליח?‬
‫אבא שלי אומר שאני יכולה‬ ‫למכור קרח לאסקימואים.‬
‫עשינו עסק.‬
‫בוא הנה!‬
‫כן?‬ ‫-המורה, אפשר?‬
‫שלום, אלטה.‬
‫היכנסי. ספרי לי.‬
‫חשבתי על האודישן.‬
‫אני אעשה את זה.‬
‫אני אנסה.‬
‫אני שמחה.‬
‫סיפרת להורים שלך?‬
‫כן. הכול בסדר.‬
‫לא יהיה לך זמן לשום דבר אחר.‬
‫נעבוד יומם וליל, וגם בסופי שבוע.‬ ‫נתחיל אצלי בבית מיד.‬
‫היום בשש בערב.‬
‫אני אגיד גם למרקו. הנה.‬
‫בבקשה, תגיעי בזמן.‬
‫תודה.‬
‫ניפגש אצל המורה?‬
‫אלוהים, זה כל כך מעצבן.‬
‫היי, דרך אגב.‬
‫סוף סיפור אהבה!‬
‫- קאלאס -‬
‫הקופסה הזאת שייכת לבעלי לשעבר.‬
‫הוא מנגן בצ'לו.‬
‫אני עשיתי את כל השאר.‬
‫ואז?‬
‫ואז הוא רצה להחליף את הסוף בהפסקה.‬
‫ספרתי תשע הפסקות.‬
‫לפחות.‬
‫אמרתי, "תקרא לזה איך שתרצה.‬ ‫תקרא לזה הפסקה. בשבילי, נגמרה המוזיקה."‬
‫ועזבתי.‬
‫תמיד אהבתי ללמד, אז… הנה אני.‬
‫באלסנדריה?‬
‫בואי נגיד שהייתי צריכה‬ ‫לשים כמה קילומטרים ביני לבין האגו שלו.‬
‫וביני לבין אמא שלי.‬
‫פרק הרסני אחר בחיי. יום אחד אספר לך.‬
‫אבל אמא שלי עשתה דבר אחד טוב.‬
‫היא לימדה אותי על מוזיקה.‬
‫המוזיקה הזאת.‬
‫בואי נתחיל.‬
‫לא נחכה למרקו?‬
‫לא, מרקו פרש. הוא לא בא.‬
‫בגללי?‬
‫היי.‬
‫הפוסט על הקרב המחתרתי שלו נהיה ויראלי.‬
‫- קרב MMA לילי -‬
‫הלילה.‬
‫תהרוג אותו!‬ ‫-תשחט אותו!‬
‫תחסל אותו!‬
‫אתה יודע?‬
‫קדימה!‬
‫אל תדאגי. הם נובחים אבל לא נושכים.‬
‫הוא כן נושך, אני מניחה.‬
‫את דוחפת אותי?‬
‫היי, תירגע!‬ ‫-היי!‬
‫מה לעזאזל את עושה פה?‬ ‫-בוא.‬
‫תתחפפו מפה.‬
‫מה?‬
‫אני צריכה לדבר איתך.‬ ‫-דברי.‬
‫אתה לא מפחד להיכנס לשם?‬ ‫-ברור שכן.‬
‫זה מרגיש אידיוטי, אבל אני רוצה להגיד‬ ‫שאני רוצה להתאמן איתך.‬
‫את חיה בסרט.‬ ‫-אצלי בבית…‬
‫מה?‬
‫משהו קרה.‬
‫אף פעם לא שרתי ככה.‬
‫אז?‬
‫תחזור לשיר.‬
‫מארק, קדימה, בוא נלך.‬
‫תקשיבי, אם את שרה טוב, תעשי את זה.‬
‫אל תבזבזי את הזמן איתי.‬
‫מארק, קדימה, בוא נלך.‬
‫טוב.‬
‫עכשיו לכי מפה.‬
‫לא.‬
‫אלטה, לכי.‬
‫עופי מפה.‬
‫אתה מניאק.‬ ‫-לכי תזדייני גם את.‬
‫- אין לנו צורך במילים -‬
‫אמא, אני זזה.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫אחזור לארוחת הערב.‬
‫צוות טלוויזיה אמור להגיע.‬
‫צוות טלוויזיה? היית יכולה להגיד לי.‬
‫חשבתי שאבא אמר לך.‬
‫אי אפשר לדחות את זה?‬
‫בלתי אפשרי!‬
‫אני צריכה לפגוש את החבר שלי.‬
‫אה, החבר שלך.‬
‫שיבוא לפה! הוא חלק מהמשפחה עכשיו.‬
‫הוא לא יכול, אמא. יש לנו תוכניות.‬
‫תעשו אותן פה.‬
‫הוא ישמח לראות‬ ‫את החותן שלו הופך לראש העיר!‬
‫הם כאן. הם הגיעו. רדו למטה.‬
‫שלום!‬
‫מי זו?‬
‫איזה יופי פה.‬
‫חמודים.‬
‫זו חווה יפהפייה, והאור מושלם.‬
‫אבל זה לא הלוק הנכון.‬
‫אין לכם בגדי עבודה מלוכלכים?‬ ‫וצריך פחות איפור.‬
‫היא אומרת שזו לא תחרות יופי.‬
‫הם צריכים לצלם אותנו עובדים.‬ ‫בואו נחליף בגדים.‬
‫סליחה, אבל היא מהטלוויזיה?‬
‫כמובן! קדימה.‬
‫מר מוסו,‬
‫החלטת להתמודד לראשות העיר.‬
‫תוכל לספר לנו למה?‬
‫קמאניה היא עיירה של 500 תושבים.‬
‫אנחנו חקלאים ומרביעי בעלי חיים.‬
‫היום, מישהו רוצה להתערב.‬
‫- המורה, אני כבר מגיעה -‬
‫אומרים שהתוצרת שלנו לא מספיקה.‬ ‫שאנחנו יכולים לייצר יותר‬
‫כדי להגיע לשוק העולמי.‬
‫- סליחה, אאחר הערב… -‬
‫אפשר כבר להריח את הערפיח.‬ ‫הכול זז מהר יותר!‬
‫אני רוצה לתת תנופה חדשה לקמאניה.‬
‫אתה חירש. אתה לא חושב‬ ‫שזו יכולה להוות מוגבלות כראש עיר?‬
‫מוגבלות? איך את מעיזה?‬
‫עם טלפון? את עיתונאית?‬
‫הוא כועס?‬ ‫-לא.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-כן.‬
‫אז זו לא מוגבלות?‬
‫לא.‬
‫- תגיעי תוך 30 דקות או לא בכלל -‬
‫- זה לא תלוי בי -‬
‫אה. היא מאוהבת!‬
‫הבנתי.‬
‫תרגמת?‬
‫אני מתרגמת כמו תמיד!‬
‫את בטוחה שתרגמת? את שם עם הראש למטה.‬
‫למי את כותבת?‬
‫ההתנהגות שלך לא לעניין.‬
‫פספסתי את הדייט עם החבר שלי.‬
‫הכול תמיד סובב סביבכם!‬ ‫לא אכפת לכם מהחיים שלי.‬
‫מה זה קשור בכלל?‬
‫אפשר להמשיך?‬
‫תתרגמי כמו שצריך עכשיו, מילה במילה.‬
‫תתרגמי!‬
‫תסתכלי עליי!‬
‫הוא מסמן.‬
‫פרנצ'סקו כותב את התשובות.‬ ‫-כן.‬
‫תשימו כתוביות לדברים שלי.‬
‫בסדר.‬
‫אם תדברי לאט, אוכל לקרוא את שפתייך.‬
‫בסדר.‬
‫אם לא נבין, נכתוב.‬ ‫-מצוין.‬
‫כן.‬
‫מה אתה רוצה לעשות בשביל קאמ… לא.‬
‫בסדר. מה אתה רוצה לעשות…‬
‫המורה!‬
‫המורה! זאת אלטה!‬
‫בבקשה, זה לא באשמתי!‬
‫היית נוראית!‬
‫תתנצלי בפני אבא שלך.‬
‫להתנצל?‬
‫על מה? על זה שיש לי חיים?‬
‫את לא הבחורה היחידה בעולם עם חבר.‬ ‫יש הרבה כמוך.‬
‫אבל תזכרי שיש לך אחריות.‬ ‫החבר שלך בא אחרי זה.‬
‫תתנצלי!‬
‫אין לי חבר.‬ ‫ואם תמשיכו ככה, בחיים לא יהיה לי.‬
‫יש לי משהו חשוב לספר לכם.‬
‫את בהיריון?‬
‫לא, אמרתי לכם, אין לי חבר.‬
‫אני לומדת כדי להתקבל‬ ‫לבית ספר מקצועי לזמרה.‬
‫אם אתקבל, אסיים את הלימודים שם.‬
‫המורה אמרה שיש לי כישרון‬ ‫ושאני יכולה להצליח.‬
‫אני נפגשת איתה כל ערב.‬
‫היא עוזרת לי להתכונן.‬
‫אם זה ילך טוב, אעבור לטורינו.‬
‫את באמת רוצה לעבור לטורינו?‬
‫לא תהיי איתנו?‬
‫אם אתקבל.‬
‫כמה זמן את כבר שרה?‬
‫שלושה חודשים.‬
‫אני גם במקהלת בית הספר.‬
‫איך קוראים למורה הזאת?‬
‫ג'וליאנה.‬
‫שם המשפחה שלה?‬
‫שם המשפחה הוא "טמבלית"!‬ ‫היא שטפה לך את המוח!‬
‫אין לך מה להגיד?‬
‫אמא, אני אוהבת לשיר.‬ ‫וג'וליאנה אומרת שאני טובה בזה.‬
‫אה, הבנתי.‬
‫מה הבנת?‬
‫תכננת הכול.‬
‫חשבת על הכול בסתר.‬
‫לא, אמא. זה לא ככה.‬ ‫היא רצתה לספר לכם קודם.‬
‫אתם הבעיה.‬
‫אנחנו?‬
‫אז זה אומר שאנחנו הבעיה?‬
‫אבא, זה הכול. זה החווה,‬ ‫השוק, הבחירות לראשות העיר…‬
‫גם אני כאן!‬
‫תמיד אמרת לי שאנחנו, החירשים,‬ ‫טובים יותר מאחרים.‬
‫אבל בעצם,‬
‫אף פעם לא האמנתם בי.‬
‫תתביישו לכם!‬
‫בדיוק.‬
‫אני יכול לעמוד על שלי!‬
‫תגיד לה משהו!‬
‫אני גמור. אני הולך לישון.‬
‫אתה הולך לישון?‬
‫אבא!‬
‫את מרוצה? את רואה מה עשית?‬
‫לא, אמא, אני לא מרוצה.‬ ‫אני אצטרך לפוצץ אתכם כדי להיות מרוצה.‬
‫- איך להיות מנהיג -‬
‫היא רוצה להיות זמרת, ואתה סתם עומד שם!‬
‫אם זה מה שהיא רוצה, אנחנו צריכים להסכים.‬
‫כדי שהיא תוכל להראות את התחת שלה לעולם.‬
‫ממתי את כזו קנאית עיוורת?‬
‫אתה לא מבין שהיא בסכנה?‬
‫ואתה סתם עומד שם.‬
‫אתה חייב להגיד לה להישאר כאן.‬
‫מה אם היא לא שרה יפה?‬
‫ג'וליאנה הכניסה לה את הרעיון הזה לראש!‬
‫תפסיקי להיות טיפשה, די! מספיק עם השטויות!‬
‫הבת שלנו לא טיפשה.‬
‫את זו שיש לה בעיה.‬
‫בסדר. נניח שהיא תתקבל. איך נסתדר כאן?‬
‫אז הבעיה היא לא שהיא נוסעת לטורינו.‬
‫אלא שאנחנו נשארים כאן לבד.‬
‫בואי הנה.‬
‫תסתכלי עליי.‬
‫אני בטוח שאלטה תתגעגע אלינו ותחזור.‬
‫בבקשה, תגיד לה להישאר.‬
‫כמובן.‬
‫אני כאן! סליחה על האיחור!‬
‫פאק!‬
‫בוקר טוב. תודה שבאת.‬
‫לא, תירגעי. תרגישי בבית. אל תדאגי.‬
‫לא באתי אתמול כי…‬ ‫-את חושבת שאכפת לי?‬
‫אני מצטערת.‬
‫בואי הנה.‬
‫אנה אוקסה. את מכירה אותה?‬
‫לא.‬
‫טוב, בכל מקרה. זה היה ב-1978.‬ ‫היא הייתה בת 16, כמוך.‬
‫היא הלכה לפסטיבל סן רמו. לבושה כגבר.‬
‫היא עלתה לבמה,‬
‫הפנתה את גבה ושרה. בקול הזה!‬
‫"יש סיבה שצומחת בתוכי"‬
‫מדהים.‬
‫"והפזיזות שלי דועכת‬
‫"וכמו במסע…"‬
‫מה את עושה?‬ ‫-את בטוחה שיש לי כישרון מיוחד?‬
‫אלטה, תפקפקי בהכול‬
‫אבל לא בי.‬
‫"בלילה זה נגמר‬
‫"ספר לי, ספר לי, ספר לי‬ ‫מה ההיגיון‬
‫"לאהוב גבר חסר רחמים‬
‫"שמעולם לא הרגיש מובס"‬
‫ואז היא רקדה. היא עשתה ככה בזמן הפזמון.‬
‫"עבורך, עבורך…"‬
‫- חוות מוסו -‬
‫עוד אחד.‬
‫מה מיוחד בחלב חמורים‬ ‫שזה שווה 20 אירו לליטר?‬
‫כל הרכבים עולים אותו דבר?‬ ‫-זה תלוי בתוספות שלהם.‬
‫חמורה היא לא פרה.‬ ‫יש להן מעט חלב, והוא איכותי.‬
‫נשמע כמו גימיק כדי לגנוב לאנשים כסף.‬
‫באת לבלבל לנו את המוח?‬
‫איך אומרים את זה?‬
‫אפשר לטעום אותו?‬
‫ידעתי.‬
‫שום דבר מיוחד.‬
‫לך תזדיין!‬
‫מפלצות.‬
‫מה אתה רוצה, לעזאזל?‬
‫נו?‬
‫איך היה בשוק?‬
‫אפס!‬
‫לא מכרת כלום?‬
‫אני כבר לא מוכר ולא מזדיין,‬ ‫ואני מרביץ לאנשים.‬
‫אתה כבר לא מוכר ולא מזדיין. מה הקשר?‬
‫זו אשמתך!‬
‫אשמתי?‬
‫מרטינה היא אסון.‬
‫אז גם זה באשמתי?‬
‫צריך להיות אדיבים! היא לא מנומסת!‬
‫זה נורמלי. היא רק התחילה. תנו לה זמן.‬
‫אם זה לא יצליח, זו אשמתכם.‬ ‫אתם תמיד מרחיקים את כולם.‬
‫אתם לא מנסים בכלל‬ ‫לקבל את ה"אחרים", כמו שאתם קוראים להם.‬
‫מה היית עושה לי?‬
‫נשיקה?‬
‫כבר?‬
‫טמבל.‬
‫שוב סליחה על אתמול. השוק הזה מלא מניאקים.‬
‫אל תדאגי.‬
‫מה קורה?‬ ‫-המשטרה.‬
‫מתברר שהוא השתתף בקרבות לא חוקיים.‬
‫מי?‬
‫אולי הם יחקרו אותו.‬
‫הם רוצים ממנו מידע, זה בטוח.‬
‫- משטרה -‬
‫אבל אני לא יודעת…‬
‫הם עוצרים אותו?‬
‫מה את חושבת?‬
‫"הייתי רוצה‬
‫"להבטיח לך‬ ‫להגיד לך שאני כבר ממש מחכה‬
‫"לשכוח הכול‬
‫"הייתי רוצה"‬
‫למה את לא שרה? את מייללת.‬
‫את לא חושבת על המילים או נושמת נכון…‬
‫התאמנתי כל השבוע. למה לא השקעת יותר במרקו?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אם מרקו היה ממשיך לשיר,‬ ‫הוא היה נמנע מצרות.‬
‫אנחנו כאן בשבילך.‬
‫אני כאן בשבילך.‬
‫תקשיבי, בואי נעשה ככה. לכי הביתה.‬ ‫תעשי לי טובה, ולכי הביתה.‬
‫זה חסר טעם. ככה זה היום.‬ ‫תחשבי טוב על מה שאת רוצה.‬
‫תראה מה זה.‬
‫בסדר.‬
‫ביי.‬
‫מה קורה?‬
‫מה ג'צ'ינטו עשה כאן?‬
‫מחר בשש בערב יש לנו פגישה עם הבוחרים.‬
‫אמא ביקשה מג'צ'ינטו לעזור לנו.‬
‫אבל תמיד אמרת‬ ‫שהאוראליסטים הם חרפה לחירשים.‬
‫אנחנו צריכים להסתדר בעצמנו מעכשיו.‬
‫אתה בטוח?‬
‫כמובן.‬
‫- כמה זמן לא תהיה בבית הספר? -‬
‫- מרקו: חודשיים, אני חושב.‬ ‫אולי פחות אם אתנהג יפה -‬
‫- אז תתנהג יפה. כדי שתוכל להמשיך לשיר -‬
‫- את אובססיבית לזמרה -‬
‫- עושה לי טוב לשיר. גיליתי את זה איתך. -‬
‫- אז תשירי כמה שאת יכולה -‬
‫"יש סיבה שצומחת בתוכי‬
‫"והפזיזות שלי דועכת‬
‫"וכמו במסע בלילה, זה נגמר‬
‫"ספר לי, ספר לי, ספר לי‬ ‫מה ההיגיון"‬
‫עוד!‬
‫"לאהוב גבר חסר רחמים‬
‫"שמעולם לא הרגיש מובס"‬
‫כן.‬
‫"שמעולם לא הפסיד, מעולם…"‬ ‫-עכשיו בעדינות!‬
‫"עבורך…"‬
‫אדום!‬
‫"שיר‬
‫"לעולם לא אשליה זולה‬ ‫מחשבה בנאלית‬
‫"משהו שנשאר‬ ‫במקום זאת, עבורי…"‬
‫פרנצ'סקו?‬
‫הוא הלך להביא את מרטינה. הוא יגיע.‬
‫"שרגש כה קל‬ ‫יכול לגרום לי להרגיש כל כך רע‬
‫יותר לאט!‬
‫"מילה אחת רכה זה מספיק‬ ‫ואני כבר לא רואה את המציאות"‬
‫תנשמי!‬
‫"אני כבר לא יודעת איפה‬
‫"ההבדל הברור‬
‫"בין האהבה העיוורת ביותר‬ ‫לבין הסבלנות המטופשת ביותר‬
‫"לא, אני כבר לא רואה את המציאות‬ ‫וגם לא כמה רוך אתה מקבל‬
‫"מחוסר הבהירות שלי‬
‫"חושבת שהיית חי‬ ‫בסדר גמור גם בלי"‬
‫מה אתה מתכנן לעשות לגבי הצעירים?‬
‫לגבי המחסור בעבודות באזור.‬
‫כי כולם עוזבים.‬ ‫-כולם עוזבים.‬
‫שהצעירים ילכו לשיר.‬
‫היי! תקשיב, העולם מתקדם מהר.‬ ‫אנחנו צריכים לעמוד בקצב. אתה מבין?‬
‫כן.‬
‫עתיד ילדינו…‬
‫אתם אווזים?‬
‫אווזים?‬
‫אוי! לאלף עזאזל!‬
‫רק דיבורים, אפס מעשים.‬
‫הפחדת אותי. רצית לראות אותי מתה?‬
‫אבל זו אשמתי שהם עברו תאונה?‬
‫מי הכירה לו את מרטינה? זו אשמתך!‬
‫ואתה, מה עשית בזמן שנהגת?‬
‫נו, ספר לי. אני סקרנית.‬
‫לא. את ילדה קטנה.‬
‫בחייך, ספר לי.‬
‫אלוהים, סליחה.‬
‫בחייך, סליחה. בבקשה.‬ ‫-לא.‬
‫נו!‬
‫כולם בוגדים!‬
‫אתה לא יכול להתייחס אליהם ככה. הם בוחרים.‬
‫לא. אני מתכוון אליכם.‬
‫נטשתם אותי שם לבדי.‬
‫פרנצ'סקו עבר תאונה. נסענו להביא אותו.‬
‫שום דבר רציני.‬
‫הוא נקע את פרק כף היד.‬ ‫הוא בחדר שלו עכשיו. הוא רוצה לנוח.‬
‫ואמא?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אמא!‬
‫אמא, קומי.‬
‫עזבו אותי. אל תיגעו בי! תשאירו אותי לבד.‬
‫כאן עם הגבינה.‬
‫קומי. את לא יכולה להישאר ככה.‬
‫אני רוצה להישאר!‬
‫תני לי לעזור לך, בבקשה.‬
‫לעזור לי? אבל אני אמא איומה.‬
‫בגלל שאני חירשת‬ ‫לא יכולתי למצוא את המילים הנכונות איתך.‬
‫את לא אמא רעה. למעשה,‬ ‫את האמא שכולם היו רוצים.‬
‫כשנולדת ואמרו לי שאת שומעת…‬
‫בכיתי.‬
‫אנשים כמוך, אף פעם לא סבלתי אותם!‬
‫אבל הוא הרגיע אותי.‬
‫הוא אמר שהוא יגדל אותך כחירשת מבפנים.‬
‫אבל במקום זה, את שומעת.‬
‫ואת רוצה לעזוב כדי לשיר!‬
‫באמת?‬
‫נגזר עליי לפעול בשבילכם כל חיי?‬
‫זה מה שאתם רואים כשאתם מסתכלים עליי?‬
‫ואתה?‬
‫אין לך מה להגיד.‬
‫אין שום בעיה.‬
‫עדיף שתלכי.‬
‫לכי בדרכך שלך. את חופשייה.‬
‫אנחנו נסתדר לבד.‬
‫מה את עושה פה?‬ ‫-אני פורשת.‬
‫מה?‬ ‫-אני לא נוסעת לטורין.‬
‫ואני לא עושה את הרסיטל, האודישן, או זמרה.‬
‫תירגעי.‬
‫לא, זה לא בשבילי.‬
‫אני לא יכולה.‬ ‫-זה נורמלי לפחד.‬
‫נורמלי לגמרי.‬
‫זה קורה לכל אמן.‬ ‫-אני לא אמנית.‬
‫אה, לא. כמובן.‬
‫את רק מרביעת חמורים.‬
‫בדיוק.‬
‫מה קרה?‬
‫נלך למספרה?‬
‫אני אוהבת שיער חלק.‬
‫למה שלא ננסה את זה?‬
‫בסדר. אבל אם לא אוהב את זה,‬ ‫אשטוף את השיער.‬
‫אלטה.‬
‫בוקר טוב, המורה.‬
‫היי.‬
‫אמא שלי.‬
‫נעים להכיר אותך, גברתי.‬
‫יש לך הרבה מזל, כי לבת שלך יש כישרון אדיר.‬
‫רציתי להגיד את זה.‬
‫זו ג'וליאנה, המורה שלי.‬
‫האישה הזו נוראית!‬
‫היא רוצה להכיר אותך.‬
‫אני אעיף לה סטירה!‬
‫תתרחקי מהבת שלי!‬
‫אני רוצה שהיא תדע מה דעתי עלייך.‬ ‫-די, אמא.‬
‫זה מספיק.‬ ‫-היא רוצה לספר לך עליי.‬
‫עלייך? אני כבר מכירה את הבת שלי.‬
‫אני גידלתי אותה!‬
‫היא אומרת שהיא מכירה אותי היטב.‬
‫היא אמא שלי.‬
‫כן. כמובן. זה גם מה שאמא שלי אמרה.‬
‫כל ההורים אומרים את זה. אבל זה לא נכון.‬
‫מה את יודעת? אין לך ילדים.‬
‫אמא!‬ ‫-מה היא אמרה?‬
‫כלום.‬ ‫-מה זה "כלום"? תתרגמי.‬
‫היא אומרת שאין לך ילדים.‬
‫כן, זה נכון.‬
‫כן, אין לי ילדים. בכלל, לצערי.‬
‫אבל יש לי אמא כמוך.‬
‫שגרמה לי להישאר עם גבר‬ ‫שהיא חשבה שהוא מושלם.‬
‫אבל הוא בגד בי.‬
‫אז אני יודעת איך מרגישה מניפולציה.‬ ‫תתרגמי את זה, אלטה.‬
‫אלטה.‬
‫אלה החיים שלך.‬
‫לעזאזל, רק שלך!‬
‫אל תיתני לאף אחד להחליט איך תחיי אותם.‬
‫לא לי ולא להורים שלך. הבנת?‬
‫והיא הרסה לעצמה את התסרוקת.‬
‫ברצינות?‬ ‫-כן.‬
‫הייתי משלמת כדי לראות…‬ ‫-אני לא.‬
‫הוא השתחרר?‬
‫הוא צריך להתנהג יפה כדי לא לחזור.‬
‫אולי הוא יחזור לשיר.‬
‫שמונת התווים הראשונים, בעיקר לקונטרלטו,‬
‫אנחנו צריכים להיזהר קצת.‬
‫אם אתה מפחד ממני אתה יכול ללכת.‬ ‫כבר עשית את זה פעם.‬
‫אני אבין.‬
‫טוב, הדואט זה חתיכת אתגר, אה?‬
‫מה אתה רוצה לעשות?‬
‫תעמוד באתגר?‬
‫אלטה.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫השאלה הבאה, בבקשה.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫איך אתה כל כך בטוח?‬ ‫-כי אני פה.‬
‫אתה אחלה.‬
‫גם את.‬
‫בראבו!‬
‫"עכשיו בואי הנה‬
‫"ועצום בעדינות את העיניים‬
‫"את תראי שהעצב ייעלם‬
‫"וכל השאר, מי יודע‬ ‫זה יגיע מחר‬
‫"אני רוצה להיות איתך‬
‫"לנשק את שפתייך ולספר לך‬
‫"שבזמנים בהם הכול חולף‬
‫"הכול משתנה‬
‫"אנחנו עדיין כאן‬
‫"ואין לנו צורך במילים‬
‫"כדי להסביר מה…‬
‫"אעקוב אחר מעופך‬ ‫מבלי להפריע לעולם‬
‫"כי אני רק רוצה להיות איתך‬
‫"ללא שלשלאות, להיות…‬
‫"איתך‬
‫"איתך"‬
‫בראבו!‬
‫היית נהדרת.‬
‫היית מדהימה!‬
‫יפהפייה.‬
‫אלטה.‬
‫אלוהים!‬
‫אני כל כך גאה בך! מדהים! זה היה קסום!‬
‫קסום!‬
‫תקשיבי.‬
‫לא ביטלתי את האודישן מחר.‬
‫עדיין תוכלי לעבור אותו.‬
‫כן. זה בעשר בבוקר.‬ ‫-לא, גברתי.‬
‫אני אקח אותך לשם.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫ערב טוב.‬
‫נעים להכיר אותך. להכיר את כולכם.‬
‫עכשיו שאתם יודעים כמה הבת שלכם מוכשרת,‬
‫אתם תעודדו אותה ללכת בדרכה, נכון?‬
‫היא למדה את השפה שלנו.‬
‫לאלטה יש קול יוצא דופן.‬
‫יש לה קול נפלא.‬
‫למה אתם חוסמים אותה במקום לעזור לה?‬ ‫אתם חוסמים אותה. למה?‬
‫למה?‬
‫המופע היה נהדר.‬ ‫אלטה ריגשה את כולם. ברכותיי.‬
‫אבא שלי מברך אותך על המופע.‬
‫הבימוי היה נהדר, ואלטה הייתה לבושה היטב.‬
‫אמא שלי התרשמה מהתלבושות ומהבימוי.‬
‫את חייבת להגיד לה שיש לך… קול מדהים.‬
‫אנחנו חייבים ללכת.‬
‫אבל תגידי להם, בבקשה.‬ ‫-להתראות.‬
‫מה קורה?‬
‫זה על אהבה שלא זקוקה למילים.‬
‫עכשיו?‬
‫"עכשיו בוא הנה‬
‫"ועצום בעדינות את העיניים‬
‫"אתה תראה שהעצב ייעלם‬
‫"וכל השאר, מי יודע‬ ‫זה יגיע מחר‬
‫"אני רוצה להיות איתך‬
‫"לנשק את שפתיך ולספר לך‬
‫"שבזמנים בהם הכול חולף‬
‫"הכול משתנה‬
‫"אנחנו עדיין כאן‬
‫"ואין לנו צורך במילים‬
‫"כדי להסביר מה בעמקי הלב‬
‫"אבל ארים אותך כשתיפול‬
‫"וארים את הפרחים שלך‬ ‫שתאבד ברחוב‬
‫"אעקוב אחר מעופך‬ ‫מבלי להפריע לעולם‬
‫"כי אני רק רוצה להיות איתך‬
‫"ללא שלשלאות‬
‫"להיות איתך"‬
‫מה קורה?‬
‫תתלבשי.‬
‫להתלבש? עכשיו?‬
‫לטורינו?‬
‫אבא!‬
‫המורה!‬
‫שיט.‬
‫המורה!‬
‫מה אתה עושה פה בשעה כזו?‬
‫זה האוטו שלך כאן בחוץ?‬
‫של השכנים. למה?‬ ‫-אז נשאל אותו מהם.‬
‫כדי לנסוע לאן?‬
‫קדימה, אבא, מהר. אנחנו מאחרים.‬
‫לא קראת את ההודעות?‬
‫לא, ישנתי. אם לא תגיד לי מה קורה…‬
‫היא בדרך לאודישן.‬
‫אבא! די!‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫אני כאן לאודישן. מוסו.‬ ‫-כן. מוסו? את מאחרת.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-תעלי במדרגות האלה שם.‬
‫המשפחה יכולה לחכות כאן.‬ ‫-תודה.‬
‫את יכולה ללכת.‬ ‫-תודה.‬
‫בהצלחה.‬
‫תודה.‬
‫בוקר טוב. מי את?‬
‫אלטה מוסו.‬
‫עוד קצת טראפ והייתי מתחילה לעשות סמים.‬
‫את כבר מסטולה באופן טבעי.‬
‫איזה שיר?‬
‫"אטלנטיס".‬
‫יש לך תווים?‬
‫סליחה, האודישנים?‬
‫שם.‬ ‫-תודה. אני הולכת.‬
‫קלאודיו, אתה מכיר את השיר הזה?‬
‫לא, האמת שלא.‬
‫תקשיבי, תצטרכי לשיר א-קפלה, עלמתי.‬
‫אנחנו מקשיבים.‬
‫מספיק. בואו, קדימה.‬
‫מעולם לא שרתי א-קפלה.‬
‫אני מצטער, אין לך ברירה.‬
‫אני כאן.‬
‫אני כאן. אני הכנתי אותה.‬
‫סליחה, אני קצת באיחור, אבל…‬
‫קדימה, בזבזנו כאן מספיק זמן.‬
‫כן, אתה צודק. תודה.‬
‫זמן זה דבר יקר. לא כדאי לבזבז אותו.‬
‫אני אעשה את זה, תודה.‬
‫"הייתי רוצה‬
‫"להבטיח לך"‬
‫ניגנתי אקורד לא נכון. סליחה.‬
‫אה… סליחה. רק תנו לי רגע.‬
‫היי.‬
‫קחי נשימה עמוקה.‬
‫תשירי עבור עצמך.‬
‫תודה. סליחה.‬
‫"הייתי רוצה‬
‫"להבטיח לך‬ ‫להגיד לך, שאני כבר ממש מחכה‬
‫"לשכוח הכול‬
‫"הייתי רוצה להגיד לך‬ ‫שאין לי קול‬
‫"כדי שלא אצטרך לדבר‬ ‫שאני כבר לא יכולה לבחור‬
‫"נהגתי לצאת עם עצמות שבורות‬
‫"מוחי היה מאוהב‬ ‫אבל בדברים מופשטים‬
‫"עכשיו אני לא יודעת מה לעשות‬ ‫אני כבר לא יודעת לאן ללכת‬
‫"עליי להתרגל‬
‫"הייתי אבודה במערבולת‬ ‫כמו לכודה בקצה‬
‫"ביקשתי ממך אגדות‬ ‫כמו הים של אטלנטיס‬
‫"אני מפחדת ואני מודה בכך‬
‫"חיכיתי כבר חודשים‬
‫"עכשיו אני משנה כיוון‬ ‫אבל אני לא משנה כוונה‬
‫"אין לי מה לומר‬ ‫רוצה להשתחרר מהשוליים‬
‫"לפחות אני מנסה להבין‬ ‫כמה זה כואב ללכת‬
‫"אחכה לך‬ ‫במקום אחר בעולם‬
‫"עכשיו אני משנה כיוון‬ ‫אבל אני לא משנה כוונה‬
‫"אני פשוט יותר ממהרת‬ ‫עם הידיים בכיסים‬
‫"והמפתחות שלך תמיד בתיק שלי‬ ‫קדימה‬
‫"אל תפנה לי גב גם הפעם‬
‫"אני רואה הכול בעיניך‬ ‫אני צריכה דבר מה מעבר‬
‫"כל הזמן שואלת את עצמי‬ ‫אם אני זו שטועה‬
‫"אם בזבזתי זמן‬ ‫ולא נתתי את כל כולי‬
‫"אבל עכשיו אני יודעת מה לעשות‬ ‫אני יודעת לאן ללכת‬
‫"עליי להתרגל‬
‫"הייתי אבודה במערבולת‬ ‫כמו לכודה בקצה‬
‫"ביקשתי ממך אגדות‬ ‫כמו הים של אטלנטיס‬
‫"אני מפחדת ואני מודה בכך‬
‫"חיכיתי כבר חודשים‬
‫"עכשיו אני משנה כיוון‬ ‫אבל אני לא משנה כוונה‬
‫"אין לי מה לומר‬ ‫רוצה להשתחרר מהשוליים‬
‫"לפחות אני מנסה להבין‬ ‫כמה זה כואב ללכת‬
‫"אחכה לך‬ ‫במקום אחר בעולם‬
‫"עכשיו אני משנה כיוון‬ ‫אבל אני לא משנה כוונה"‬
‫ג'וליאנה כאן.‬
‫בוקר טוב.‬
‫קדימה, מאוחר. בואי.‬
‫תודה, אח גדול.‬
‫מה זה, אתה בוכה?‬
‫לא, זה מאושר. את עוזבת.‬ ‫נוכל להשכיר את החדר שלך.‬
‫מניאק. די עם הבדיחות.‬
‫לא, אני רציני.‬
‫אני הופך את החווה לבית הארחה.‬
‫להשכיר חדרים זה חלום נחמד.‬
‫וכשאחזור?‬
‫אתן לך מחיר טוב!‬
‫קדימה, תעזור לי.‬
‫את אהובה שלי.‬
‫רק שמתי איפור, נו.‬
‫היא מתכוונת להגיד שהיא תתגעגע אלייך.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫סעו כבר, לפני שאתחרט.‬
‫מה הוא אומר?‬
‫שניסע כבר לפני שהוא מתחרט.‬ ‫-הייתי רוצה, אבל…‬
‫בבקשה…‬
‫המורה, עצרי.‬
‫- מרגישה את הקול -‬
‫שלום לכולם. זה פרנצ'סקו. אני מרטינה.‬
‫ברוכים הבאים לחווה החינוכית שלנו.‬
‫אנחנו מחכים לראות אתכם כאן‬
‫עם המשפחות והילדים שלכם,‬ ‫לחוויה נהדרת‬
‫יחד עם חברינו, בעלי החיים.‬
‫- אני מקשיב לכם‬ ‫הצביעו לאלסנדרו מוסו -‬
‫תרגום כתוביות: זואי רוז‬