Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Чорт, далі не проїдемо! Швидше! Молодята чекають!
БОДЗЬКИ - 2 КМ
Вибачте, довелося втручатися!
Якісь бабці з Воднічок сваряться через квочок!
Ми запізнимося. Молодята чекають, а нам ще треба взяти квіти!
Кашкет!
Швидше, бо молодята чекають!
О, наші кохані дівчата!
-Дивіться, хто це тут? -Де ви були?
Ми хотіли духовно підготуватися.
Стояти! Дихніть!
Від вашої духовності і я захмелію.
Традиція велить випити за здоров'я молодят.
Ось, подаруєте їм це.
Треба поспішати.
-Молодята чекають! -Чекають.
Хлопці! Швидше! Молодята чекають!
Отче!
-Єпитрахиль! -Таця!
-Готово! -Не забудьте тацю для пожертв.
Ти маєш дбати про свій вигляд.
-Тату, перестань! -Олівко, ти прекрасна, як і завжди!
-Яка гарна пара! -Так, як два яблучка!
Я так довго чекав на цей день.
Можна починати?
-Починаймо. -Прошу!
-Зачекайте! -На що чекати, моя квіточко?
Що ще тобі потрібно для щастя?
Може, моя онука хоче вийти заміж за Кубу? Га?
Ми з Яном радо поступимося їм весіллям.
Але це ви хочете одружитися, не ми.
Я охоче одружуся.
Я нікому не поступлюся цим весіллям!
-Можна? -Починайте, отче.
Прошу!
О мій любий милий Як довго ми чекали
Попри всіх людей Що в нас не вірили
Чекала на тебе Весною, зимою, влітку
Щоб ти мене кохав Перед усім світом
Люба моя, мила Перед усім світом
Кохатиму тебе Взимку, навесні, влітку
Навіть восени Коли опадає листя
Бо я поклявся…
Галіно?
-Галіно! -Бабусю!
Це справжній шок для організму —
перестати бути вдовою.
Мені треба перевести подих і втамувати спрагу
в колі дружок.
Галіно!
Швидко назад!
Спокійно.
І раз, і два.
-Бабусю, що ти робиш? -Галіно, скажи правду.
Хочеш залишитися самотньою?
Ти втратила всі почуття до Яна?
Ні, навпаки.
Але я за Яна зараз вийти не можу.
Ви маєте допомогти мені в цій передвівтарній ситуації.
-Але чому, бабусю? -Одна за всіх.
І всі за одну.
Хто б міг подумати, що моя Галінка так мене кохає,
що їй аж подих перехопило перед обітницями.
Відкрий очі. Наречена втекла від тебе з-під вінця.
Де Галіна?
-Вона пішла прогулятися. -Через ці всі емоції.
Не питай.
-Що? -Так.
Таке в Бодзьках у нас уперше.
Мої співчуття.
Або я сліпа,
або тут написано, що я втрачу свій дім.
Прочитай ти.
Ні, ти прострочила платіж.
Але я ж писала їм листа з проханням платити меншими частинами.
У цих конторах люди ж працюють?
Де ти живеш? Такі прохання відхиляють.
Кожен день затримки означає додаткові відсотки.
Тепер ти винна не три тисячі, а шість!
У тебе є час до кінця місяця, або отримаєш три сокири.
Це стаття 777 податкового кодексу.
Якщо не заплатиш вчасно, твій дім виставлять на аукціон.
Пресвята Богородице.
-Це все через мене. -Ні, Войтуше. Перестань.
Це я дурниць наробила.
О! І запам'ятай.
Ані слова про мої фінанси.
Особливо Янові.
Пообіцяй.
Обіцяю.
Добре.
А що з весіллям?
Весілля не буде.
-Весілля не буде. -Що?
-Ідіть із Богом. -Як так?
БІДА ЛЮДЕЙ ЄДНА
Галіна Мадей, так, жінка з сиром.
У мене питання, так.
Чи не могли б ви мені наперед заплатити…
Ні? Але мені дуже потрібно…
Так, розумію.
Галіно!
Галіно?
Галіно!
Я знаю, що ти тут, Галіно!
Май совість подивитися мені в очі й вирішити все по-людськи!
Галіно!
Де ця ваша мегера, пекельна ваша годувальниця?
Галіно!
Галін…
-Не смій ображати мене перед худобою. -Це я ще стримався.
Знаю.
-Ти, певно, найгірша… -Ну ж бо, кажи.
Найгірша підляська бабка, щоб так зі своєю половинкою вчинити!
Підляська бабка?
Тоді я добре зробила, якщо ти так про мене думаєш!
Дякую Богу за те, що врятував мене від такої пекельної дружини!
Галіно, у тебе серця немає.
Між нами все скінчено, Галіно!
Усе!
Ой!
Що ж я наробила?
Що ж я,
трясця, наробила?
Ми хотіли відкрити корчму весіллям.
А вийшли поминки. Оце так поразка!
Ти мала принести мені удачу, бабусю!
Бо вона занепалий ангел!
Занепалий ангел у подобі Галіни!
Олівко!
Скажи мені,
оскільки ви з нею родички, чому Галіна так учинила з Яном?
Якось усе проясниться.
Вона зіпсувала Янову репутацію перед усім селом.
Добре, що ми на весільний подарунок зварили стільки самогону,
бо хто б витримав цю жахливу поведінку Галіни без випивки!
-Ніхто. -Слова підляських Соломонів!
-Половинку лий! -Так, пів!
Пів…
А може, Матильда з'ясує, у чому провинилася Галіна?
Бо репутація нашого парафіянина під загрозою.
У приватні справи сусідів не втручаюся.
Але, якщо Галіна захоче, вона знає, де сповідальня.
У Галіни були свої причини.
Войтуше…
Ти щось знаєш.
Не розкажеш другові?
Войцеху.
Усі знають, яка Галіна. Вона з характером.
Але вона без причини нікого не скривдить.
Доведеться поговорити з бабусею відвертіше.
А може, поб'ємося об заклад?
Хто ставить, що Галіна і Ян зможуть порозумітися?
Священник заохочує робити ставки?
Гроші не для мене.
Церкву треба відновити після того нещасного випадку.
І що ти собі думав?
Гнати самогон у ризниці? І ще й на повну потужність?
Гнати треба вміти.
Половинку.
Мудрі слова.
Куди ти підеш, Войтечку?
Ти мав переїхати до Галіни, але…
Ти свою спадщину віддав шваграм
на їхній самогонний бізнес.
-Куди ти підеш? -Не знаю.
Туди, куди заведуть ноги Не знаю цілі, не знаю місця
Ян вирізав Галіну з любові
Вона його кинула Але не зі зла, Яне
Що це? Пісня така?
Ще пишу.
Ех, Галіна.
-Не можу дивитися на цю каргу. -Яне!
Яне, я маю сказати… Яне!
Яне.
Яне!
Я маю сказати тобі дещо важливе. Це я розбив тобі серце, Яне.
Ти з глузду з'їхав?
-Ти мені подобаєшся, Войтеку, але… -Ні!
Річ у тому, що я намовив Галіну на погану інвестицію.
Яку інвестицію?
Мій друг, ну, колишній друг, заробляв на криптовалюті.
Спочатку я теж, тож розповів про це Галіні.
У неї сирні справи пішли вгору, і вона стала жадібною.
Ну, відкрита до різних бізнес-авантюр.
Я знав, що ти дурнуватий, Войтеку, але…
Але Галіна?
-Скільки ви втратили? -Я — дрібні заощадження. А от Галіна…
Скільки?
Багато.
-Але чому? -Бо хотіла допомогти Олівці й Кубі.
І купити тобі мотоцикл мрії.
Мотоцикл?
І Галіна все це приховувала від мене?
Тобто…
вона весілля не через нелюбов зірвала.
РЕСТОРАН «В ОЛІВКИ»
Мама?
Олівко!
Ти все-таки приїхала!
Як я могла не приїхати?
Не знаю, чи Галіна зрадіє,
але в такий день ми маємо бути разом.
Ти не уявляєш, як ти мені потрібна.
Я так пишаюся тобою.
Розкажи, як пройшло відкриття твого ресторану?
Чекай.
А чому ти не на весіллі?
Це дуже довга історія.
Ходімо, я тобі все розповім.
-Допомогти з сумкою? -Ні, я впораюся.
-То скільки вона втратила? -Усе.
Скільки?
Тридцять тисяч.
Як вона тепер вибереться з боргів?
Сир — наша єдина надія.
Тоді нам треба нагнати покупців на той сир.
Ненавиджу себе за те, що втягнув її в ті біткоїни.
Краще б мене інопланетяни викрали!
У домі її немає.
І тут немає.
Галіна була в цьому на весіллі.
Мамо, бабуся що…
Боже! Вона ж не…
Не заважай мені.
Луїзко, я не можу дозволити Яну одружитися з банкруткою.
Я ваш телефон знайшла в інтернеті.
Може, ви купите в мене козячого сиру?
У вас же ціла мережа магазинів.
Може, продаватимете мої продукти в одному з них?
Ева!
Ти все ж приїхала на весілля матері.
Шкода, що трохи запізнилася. Бачу, ти скоротила шлях, так?
Господи! Можеш хоч раз порадіти, що бачиш мене, мамо?
Ми з Олівкою тільки й чекали, поки ти повернешся зі своїх подорожей.
Олівка й Куба регулярно до мене приїжджають,
і я не раз тебе запрошувала в Ґданськ.
Я забула, як це — бути з вами обома поруч.
Чому ти весілля зірвала?
Бо твій покійний тато прийшов уві сні
й сказав, що я маю залишитися вдовою.
-Бабусю! -Що?
Я маю поважати волю чоловіка.
Ідіть у дім! Застудитеся. Швидко!
А ти?
А хто кіз доїтиме, сири готуватиме?
Мамо, коли ми востаннє бачилися?
Ще встигнемо поговорити.
І про Яна?
Що я сказала?
Діти, ідіть у дім, бо застудитеся! Швидко!
Ян, мабуть, дуже страждає, якщо виливає все в мистецтво.
Я будую рятувальний пліт.
Плануєш сольний круїз Наревом?
Це для Галіни.
Хочеш її з Бодзьок сплавити?
Краще.
Добре.
Дай допоможу.
Бачу, ти не забула, як це робиться. Ох!
А скажеш нам правду?
А ти скажеш? Ти ж не мала бути на весіллі.
Ти казала, що в тебе є хтось, а приїхала сама.
Мамо, досить. Не допитуй мене.
Ти хотіла поговорити. Якщо не хочеш, не будемо.
Бабусю! Мамо.
Ми не можемо поговорити, як нормальні люди? Знаєте, по-нормальному?
Ось. Бачиш, Луїзко, які в мене чудові дівчата?
О Господи. Богородиця розгнівалася на мене.
Я так нагрішив, що вона покарала мене похміллям і галюцинаціями?
Люди! Допоможіть! Марс…
Допоможіть! Марсіяни!
Марсіяни!
ПОЛІЦІЯ
Куди це ти так поспішаєш?
Матильдо!
Ходімо! Там НЛО!
Ви що, здуріли?
Агов!
Ось.
Дивіться сюди.
Це Войтек Курек з Підляшшя для каналу «Який шок».
Те, що тут сталося, — це шок. Це неможливо описати.
Ось і наш священник. Як це добродій натрапив на таке диво?
-Я їхав по чорницю… -Говоріть сюди.
Усі мають пожертвувати церкві, щоби зло…
Не так близько.
Яке зло? Марсіани когось ображали?
-Треба бути відкритим до нового. -Я скажу.
Я бачив по телевізору, що вони принесли нам цивілізацію.
-Вони навіть піраміди в Єгипті збудували. -Нащо нам піраміди?
А що, як вони побудують нам вишуканого сфінкса?
Так, який шок.
А як це сталося? Ходи сюди.
Як сталося, що інопланетянам сподобалося твоє поле?
Це моє… Треба спростувати.
Це на моєму полі прибульці зробили ці кола.
Яке твоє?
Нехай усі знають, що тут!
Саме тут починається моя власність.
Чому ти поширюєш таку брехню?
Чому вищий розум обрав поле когось із них?
Я не знаю.
Це скандал. А якщо є скандал…
Гей! Що це за зібрання? Який хуліган це витоптав?
-Влада Бодзьок. -Що відбувається? Знімаєш мене. Стоп!
Це може бути місце злочину. Не знімай.
Стоп.
Доброго ранку!
Привіт!
Доброго ранку.
Що це за шум посеред ночі?
Ніч давно закінчилася.
Нарешті ви всі троє разом.
Це через твої трави для сну. Вони були надто міцні.
Пані Галіно, я ж казав, одна чайна ложка.
Одна чайна ложка, а ти насипала цілу купу.
-І тепер ранок змарновано. -Ходімо, ви маєте дещо побачити.
Я дуже сумувала за Бодзьками, але сьогоднішні атракціони пропущу.
Навіть прибульців?
Що?
Не наступайте! Не стирайте сліди.
-Треба все це обгородити! -Навіщо?
Це місце злочину. Ти знімаєш?
-На телефон. -От ти!
На пам'ять про прибульців. Для нащадків.
-Спершу треба завести нащадків. -Я нещасливий у коханні.
Хто це?
Доброго ранку.
Ева Мадей!
-У Олівки є сестра? -Не пам'ятаєш маму Олівки?
Не пам'ятає!
Привіт!
-Привіт. -Привіт.
-Дівчата, ви зовсім не змінилися! -Це Янек, курдупель.
Він став нашим священником!
Ми чекали запрошення на один із ваших вернісажів.
-Я не стала художницею. -Міські не розуміють мистецтва!
Войтек Курек. До ваших послуг.
Я пам'ятаю тебе отаким малим!
Галіна їде.
Галіна.
Ево, ти не знаєш, чому Галіна не вийшла заміж?
Не знаю.
Тобто, щоб ти нарешті приїхала в Бодзьки,
треба було, щоб сюди завітали інопланетяни, квіточко?
Не знаю, хто зробив ці каракулі й знищив урожай.
Точно не прибульці.
Звідки ти знаєш, Галіно? Ти була тут учора? Бачила, що сталося?
Я не була тут і нічого не бачила. Але ж я маю мізки.
Галіно!
Підвезти тебе?
Ева? Не вірю.
-Привіт. -Ні.
Після стількох років?
Привіт-привіт.
Тепер я знаю, що це все ти винна.
Думаєш, що це я накликала марсіан у Бодзьки?
А хіба ні?
Якби ти не запізнилася на весілля мами, то, мабуть, стримала б Галіну,
і ми б досі танцювали на вечірці.
Ти ж знаєш, що я остання людина, яка могла б стримати Галіну.
Досі малюєш?
Це просто…
каракулі.
Ти думала, Ево, що в нас колись будуть діти?
Так, вони чудові.
А як там твоя онучка?
Уявляєш? Толця з мамою лікують хворих тварин у Найробі.
Дивись.
Так.
Хтось голодний?
-Я! -Я!
Ходімо, запрошую всіх. Адаме!
Ходімо до мене.
-Нарешті. -Ходімо!
Зелений борщ.
-Чудово. -З яйцем.
Як ви знаєте, я раціональна людина. Я не вірю в дива.
А в непорочне зачаття?
Яне, не змішуй Богородицю з марсіанським болотом.
А вам правда не шкода?
Ваш урожай знищено. Божі дари змарновано.
Прибульцям сподобалося наше поле. Хто їх за це осудить?
Еге ж.
Ми ж не потягнемо марсіан до суду.
Так.
-Може, я тобі допоможу? -Мамо, ти й кухня? Не жартуй.
-Вона нервує через відкриття. -Так.
Їй потрібен попутний вітер на цьому новому шляху.
-У неї чудовий свекор. -Ще б пак!
Ви всі сліпі?
Хіба не бачите, що хтось робить наше село посміховиськом
і відлякує моїх клієнтів?
Ти мислиш вузьколобо.
Галіно, ти не подумала,
що ці марсіани приведуть вам клієнтів?
Ті, хто мають Бога в серці й хоч краплю здорового глузду, не повірять,
що марсіани на наші Бодзьки напали.
Люди…
Люди глибокої віри…
Люди глибокої віри вірять і не в таку маячню.
Отче, як ви можете говорити таку нісенітницю?
Хто за марсіанську ініціативу?
Щоб прибульці висадилися в Бодзьках?
А хто за те, щоб знайти шахраїв?
Я — Швейцарія.
А ви?
Ми з мамою за Яна, бабусю.
Моя власна родина?
Ні.
Що?
Тобі мало того, що ти налаштовуєш проти мене село?
Галіно, ти навіть не можеш уявити,
що хтось може мати іншу думку, так?
Ти хочеш помсти. Бо я не одружилася з тобою.
Це так низько!
Низько те, що тобі бракує сміливості.
Ти не сказала мені в очі, що не маєш почуттів до мене.
Що думаєте,
якщо ми створимо тут фреску в бодзьківському стилі?
-Я знала, що ти щось вигадаєш, мамо. -Чудова ідея.
Слухайте, а якщо ресторан — це не така вже й чудова ідея?
Може, я взялася за непосильну справу?
Навіщо людям їсти в мене?
Відповідь проста.
Бо ти не готуєш.
Ти твориш магію.
Так.
Що я тобі завжди казала?
Що треба мати мрії й слідувати за ними.
Дотримуймося цього, бо реалізм — переоцінений.
Цей янгол — щось неймовірне.
Шкода, що місцевий Никифор дарма пропадає.
Що таке, Войтуше?
Ой, Кубуше, кажу тобі.
Відчуваю, що скоро ти називатимеш мене «тато».
-Ти не захворів? -Ева. Вона ідеальна.
Саме для мене. І художниця. Боже, подивися, як вона ходить.
Я принесу тобі води. Холодної.
Підляський божевільний.
«Ева Курек». Добре звучить.
Там щось приземлилося! Ходімо!
-Повільніше. -За планом.
-Добре. -Так.
-Іди за ним. -Не штовхай!
-О ні! -Ти копаєшся.
-Тягніть! -Добре.
Чудово.
Добре…
-Хто? -Марсіани!
Справжні!
Я вас спіймала, негідники!
Матильдо?
Чи доречно начальниці поліції лякати своїх громадян?
А чи можна так дурити свою начальницю поліції?
Дівчата, ви це робите за спиною Галіни?
-Ми щойно приєдналися до цієї операції. -Так.
Войтеку, чому ти не сказав? Я б тобі розказав.
Бо ти підкаблучник, Кубо!
Ми спеціально не казали,
щоб ти не втручався й не забороняв нам діяти!
-Ми робимо це для Галіни. -Для Галіни.
Хотіли привернути туристів у Бодзьки, щоб вони купували сир.
Щоб купували!
Щоб допомогти Галіні внести платіж!
-З кредитом! -З кредитом!
Зачекайте. Що за кредит?
-Наступіть туди. -Воно криво.
Сюди.
Наступіть тут.
Який безлад.
Нам треба порадитися.
Ми з Кубою можемо покрити шість тисяч із платежу.
Так, будь ласка.
Але ми не можемо погасити всю позику за один раз.
-Але ми не дозволимо Галіні… -Ах, діти.
Ви що, Галіну не знаєте? Вона не візьме від вас жодного злотого.
Чому ти не прийшов одразу до мене?
Ви потрапили у фінансову піраміду.
Галіна заборонила казати.
Я ще розумію, що ти повівся на цю фігню. Але ж Галіна?
Бо виглядало надійно.
Спочатку нам виплачували десять відсотків від інвестицій.
Тату!
Так, я теж інвестував і втратив гроші. Але не заліз у борги.
А звідки взялася ідея з прибульцями?
Це я.
Побачив програму
по телевізору.
-Про англійських фермерів. -Вони заробили на колах на полях!
Вони гребли гроші лопатою. Чим ми гірші?
І коли Войтуш згадав про прибульців…
Не хвалюся, але це моя ідея.
Ян у нас — мозок.
У нього голова працює.
Потім хлопці втягнули мене й мого швагра
у справу з цим марсіанським плотом, і ось ми тут.
Ми завжди за будь-які веселощі.
-І поміч. -Поміч.
…все творіння співає Тобі хвалу й поклоніння
Хвала Тобі!
-На віки вічні! -Перепрошую!
Де тут кола на полі?
Ви що, молитися колам будете?
Ні. Ми їдемо до Божої Матері й хотіли заїхати по дорозі, подивитися.
-Десь там! Не знаю. -А це сири?
-Вони продаються? -Так.
-А що, хочете купити? -Ну…
Свіженькі, сама робила! Підходьте, сюди!
«КОСМІЧНА ШВАГЕРОВА МІЦЬ»
Ось. Тримайте.
Галіно!
Доброго ранку!
Доброго ранку.
-Доброго ранку! -Доброго!
-Пані, ви бачили прибульців? -Прибульців?
Ми бачили в інтернеті.
-Так? -Так.
Я бачив тарілку на власні очі. Мене хотіли схопити, але я швидкий.
Войтек Курек швидкий! Чи я вижив?
Дізнаєтеся, якщо підпишетеся на мій канал «Який шок».
А сирку купити не хочете? У мене ще залишилося трохи.
Свіженький, сама робила.
А якщо ви голодні,
у центрі села є дуже хороший ресторан.
Найкращий у регіоні.
Називається «В Олівки». Рекомендую.
-Гаразд. -Дякую.
-До побачення. -Рекомендую!
До побачення.
Юліан!
Галінка!
Що ти тут робиш?
Я знав, що серце зрештою приведе мене до тебе.
-Так. -Галінко.
Ходімо.
-Але що… -Ходімо.
Йой, Галіно…
Онук показав мені відео з вашими прибульцями.
Я одразу впізнав тебе. Я сприйняв це як знак.
Що було в Цехоцинеку, лишається в Цехоцинеку.
Я не зміг тебе забути, Галінко.
І я хвилювався через цих марсіан.
Я читав, що прибульці викрали сотні людей в Америці.
-Для досліджень чи на органи. -Ти віриш у таку нісенітницю, Юліане?
«Вірю»?
НАСА підтвердило, що астронавти бачили летючі тарілки.
Я б поставився до цього серйозно.
Для твоєї ж безпеки, Галіно. Ти маєш поїхати зі мною до Кельце.
А коли тут усе заспокоїться,
ми разом вирішимо, де хочемо жити.
Юліане, ти з глузду з'їхав.
Їдь додому, Юліане.
Їдь.
Ось такі вони, жінки.
МАРСІАНСЬКІ КОЛА
Візьмемо ці дві фігурки. Ось.
Дорослі платять, а діти проходять безплатно.
-Отже, з фігурками разом буде 150. -А ви справді бачили тих інопланетян?
Як я міг не бачити? Бачив їх, так.
-Можна з вами сфотографуватися? -Так.
-Ідіть! Вибачте, ми фотографуємося. -Усміхніться.
Отак. Раз, два, три. Усміхаємося!
Кола — за 50 метрів у тому напрямку.
Оце так!
-Смачний пиріг! Ось вам! -Ви даєте його безплатно?
-Люди здалеку приїхали. -Не можна бути негостинними.
Поки що придушіть нашу підляську гостинність.
Мені теж важко брати гроші з відвідувачів,
але вони вірять у прибульців.
Ніхто не змушує їх платити. Майже.
І ми не збираємо гроші для себе.
-Два злотих? -П'ять.
-Домашній пиріг із місцевих яєць. -Смакота!
-П'ять злотих за шматок! -П'ять!
Хтозна, як впливають ці кола на полях і марсіанські дива,
як вони розбещують християнську душу.
За невелику пожертву
я прочитаю молитву захисту для кожної овечки.
Може, панотець пожертвує на збір Галіни?
Я збираю для церкви. Частку дам.
Не бійтеся. Маленька пожертва, будь ласка.
Я ніколи не заздрила Галіні,
але хочу, щоб мене хтось любив так, як Ян любить її.
Ти казала, що ти закохана.
Я була дурною, як завжди.
Це виявилося гниле яблуко.
Треба знайти спосіб помирити Галіну з Яном.
Було б шкода втратити таке кохання.
-Доброго ранку. -Доброго ранку.
-Кажуть, тут смачно готують. -Найкраще готують, найкраще!
Ласкаво просимо.
Добре.
Як вам той столик? Зараз до вас підійдуть.
-Дякую. -Дякую.
«В ОЛІВКИ»
Надішли мені.
Виявляється, романтичні комедії — доволі розумні фільми.
Відправив.
У цих фільмах, коли жінка тікає від вівтаря,
завжди є інший чоловік. Завжди.
Фото недостатньо, щоб назвати Галіну невірною.
Помилилася фінансово — це одне, та не думаю, що вона зраджує.
-І нікому ні слова. -Так. Ні.
Так.
-Слава Ісусу Христу. -Навіки слава.
У мене делікатна справа.
Я хочу дізнатися,
чи зізнавалася Галіна у важких гріхах під час передвесільної сповіді?
Я зв'язаний таємницею сповіді.
Не треба нічого казати.
Просто кивни, коли називатиму гріхи.
Мене цікавить лише один.
Ти ж пам'ятаєш, як я безплатно вирізав фігурки для вертепу?
Ти вирізав не лише фігурки.
Тепер через тебе ми молимося за Галіну.
Та годі тобі. Я був засліплений коханням.
На реконструкцію церкви.
Ти справді хочеш знати?
Тоді не впади від шоку.
Галіна взагалі не сповідалася перед весіллям.
І ти дозволив їй причаститися?
Галіна надто сильна для мене. Я боявся відмовити.
Скільки ж ти нагрішила, Галіно,
що навіть не розповіла про свої гріхи священнику?
Пане Яне!
Приходьте на примирну вечерю з Галіною.
З Галіною? Як зручно, бо я маю їй дещо сказати.
Що тут відбувається? Щось задумала?
Так.
Приготувала дещо спеціально для тебе.
Усе це для мене?
І для твоєї майбутньої половинки.
Буде добре.
Галіно! Нам треба поговорити!
Галіно!
Нема про що говорити. Ти мав рацію. Ці прибульці дуже добре впливають на сир.
-Знаєш, скільки я сьогодні продала? -Як ти могла мене зрадити, Галіно?
Що за дурня? У тебе дах поїхав?
Дивись! Ось незаперечний доказ твоєї невірності!
Галіно! Ні!
-Матінко Божа! -Галіно!
Галіно!
Усе гаразд? Галіно, усе гаразд?
Мамо!
-Галіно! -Ма…
Як ти могла, Галіно, наставити мені роги?
Раз ти вже мене засудив, гаразд. Я тебе зраджувала.
Хотів цього — от і отримав. Ось!
Ось так.
Я не випущу тебе, поки не скажеш правду.
Ніхто не допитуватиме мене в моєму власному домі.
Так? Ти впевнена?
Ево!
-Мамо, я розумію борги, але зрада? -Звідки ти знаєш про борги?
Тобто ти не заперечуєш зраду Янові?
Я ні з ким не ділюся особистим життям.
Ні! Це дідусева! Обережно!
-Годі тобі. -Говори!
Це все через Яна.
Я чула, як він говорив зі шваграми про те,
що не впевнений, чи це не помилка — одружитись зі мною.
Тому я захотіла помститися.
Конкретніше.
Ну, я поїхала на той конкурс співу в Цехоцинек.
Одна, бо дівчата захворіли на грип.
-Ось. -Ти познайомилася з іншим у Цехоцинеку?
Так, з Юліаном. Він був у «Кельцянських жайворонках».
Солістом.
Так. Ми трохи поспівали разом.
І?
І кілька разів танцювали на вечірці.
І?
І, може, випили по чарці яєчного лікеру.
Лише по одній?
Може, дві.
А тепер прибери безлад, який вчинила! Іди!
-Бракує приправ. Дай скуштую. -Ні, дуже смачно.
-У тебе теж. -А в тебе?
-Несмачно. -Усе смачно.
Що ти кажеш? Воно зовсім прісне.
Ти надто сувора. Смачно, як завжди.
А ти некритичний.
Я не некритичний. Я дуже критичний.
Знаєш, хто вигадав цю історію з прибульцями?
Ян.
Для тебе.
Відсоток від прибутку.
Усі скинулися.
Ян сказав, що до кінця місяця буде вся сума.
Пресвята Богородице.
Тобто всі ви хотіли мені допомогти.
Дякую.
Мамо, поговори з Яном.
Ні!
Я не можу це прийняти!
Ти завжди така вперта!
Я не можу дозволити іншим платити за мою дурість!
Але я просто прошу тебе поговорити з ним, гаразд?
Ми з тобою ніколи не ладнали. І тепер ти хочеш втратити і Яна?
Ти від мене втекла! Якнайдалі!
Ти ніколи не думала, чому?
-Алло. -Ево!
Янгол, якого ти надіслала, чудовий. Ідеальний для галереї.
Я знала, що тобі сподобається.
Та чи знайдуться покупці в Нью-Йорку?
Заява на чуттєвість і пасторалізм.
Так оригінально. Хто скульптор?
Той, кого можеш відкрити світові.
У мене є клієнти.
Вони хочуть побачити більше. Щось надішлеш?
Зараз?
Ти ж знаєш, як це працює. Куй залізо, поки гаряче.
Це заможні люди. Може, щось із цього вийде. Бувай!
Перенеси світло на інший бік.
Оце я розумію — око на мистецтво.
У такому антуражі селяни Яна набувають художності.
Так. Але чи варті вони чогось?
Я вірю в мистецтво Яна,
бо воно чесне й від душі.
У нас вийшло!
Ти просто янгол.
Що тепер?
Тепер треба сподіватися, що хтось їх купить.
Ну все, пішла. Бувайте, любі!
Бувай. Дякую.
Я теж піду.
Куди?
Негоже відпускати жінку саму вночі.
Її можуть викрасти марсіани чи ще хтось.
Моя гітара.
Я такий гарний.
Гарніший, ніж у житті. Видно, що це малювали від душі.
Гітару забула.
Попозуєш мені?
Отак?
Заспіваєш?
Я нервую, коли закоханий.
Це взаємно?
Не знаю. Не маю сміливості зізнатися у своїх почуттях.
Чому б тобі не заспівати про них?
Певна, це спрацює.
Бачу, так їси вареники Наче хочеш мене поцілувати
Чому ти відвертаєш художницю?
Зроби щось корисне. Треба помити гору посуду, Войтуше.
-Ні… -Так!
Як там Галіна?
Маю враження, що вона воліла б, щоб я поїхала.
Та годі тобі. По-своєму вона рада, що ти тут.
Ти завжди був чудовим другом.
Я тобі дещо скажу. Можливо, я хотів би бути більше, ніж другом,
але ти не дала мені шансу.
Це те, що потрібно моїй мамі.
Ти ж не будеш сватати їх, правда?
Може, не доведеться.
Трохи прісно, Олівко. Краще готуй.
Не переймайся. Любов знайде шлях.
Войтеку!
Прісно? Що ти таке кажеш?
Недосолене.
У Джорджо Рівалі, шефа з Мілана, було те саме.
Він так зосередився на зірці Мішлен, що втратив смак.
Люба, з тобою цього не станеться. Усе смачно, правда, Войтеку?
Так, найсмачніше. Олівко, проблема в мені.
Тепер відчуваю. Тепер подобається. Ось.
Мої смакові рецептори… Візьму тарілки.
-Кубо. -Гей.
Я не відчуваю смаку їжі.
Слухай, усе дуже смачно.
Справді.
-Дякую. -Дуже дякую.
Я пробив шину.
-Галіна дала тобі сири? -Ева.
Ти б бачив, як вона їх готувала.
-Як? -Ну…
-Дякуємо. -Бувайте.
Усі щось продають, окрім мене.
Так.
Може, ти напишеш хіт?
-Чому я про це не подумав? -Ми зібрали чималу суму для Галіни.
І буде ще більше.
Я захоплююся тобою, Яне.
Усі ці збори для Галіни, а вона виявилася невірною.
Я б на твоєму місці втратив до неї інтерес.
Моє серце вірне.
Хоч і розбите.
О!
Моє серце вірне Хоча і розбите
Ні.
Наступного разу проситиму посвідчення.
Купіть ковбаску.
Перепрошую! Я шукаю подругу.
Підійдіть ближче, не треба кричати здалеку.
Я трохи побоююся цих кіл.
Може, там радіація. Я не знаю.
-Для цього й потрібна «Космічна міць». -Так. Вона дезінфікує.
-Підійдіть. -Справді?
-Так. -Справді.
Ну…
-Підійдіть. -Подивіться, помацайте.
Гарна штука.
Панове, вибачте, ви знаєте, де живе Галінка? Вона…
-Вона? -Знаємо.
-Галіна, так? -Вона така…
Для друга нашої Галінки пляшка буде безплатною.
Ні, не треба, справді.
Одна пляшка може не подіяти на прибульців,
але дві — точно подіють.
-Це справді… -Це має бути хоча б за пів ціни.
Безплатний нектар може застрягти в горлі.
Тихо.
Ви хотіли побачити нашу Галінку, так?
Я вас проведу.
Тут буде ближче. Прошу.
Янові на рахунок запишемо.
-Дві пляшки безплатно. -Запиши на рахунок.
Питала, що вона робить?
Вона все одно не скаже правду.
Вам треба на терапію.
Думаєш, Галіна визнає свої помилки?
Ні, ми маємо дізнатися, що вона задумала.
Нізащо. Я не шпигуватиму за бабусею.
Так. Ви мене чуєте, так?
Я продовжу.
Напишіть в оголошенні: «1500 квадратів, луг біля лісу», так.
Розмістіть у газеті та в інтернеті, бо…
Я хочу продати цю землю якнайшвидше.
Так.
Ще трохи вперед, а потім ліворуч.
Так?
Ось.
Не тут. Обережно, це недалеко. Уже недалеко.
Сюди, будь ласка.
Ні, я піду за вами, якщо ви не проти.
Я маю пропустити гостя вперед.
-Так? -Прошу, сюди.
Якщо наполягаєте.
Так.
Сюди.
Ви впевнені, що це точно
правильний шлях до Галінки?
Для тебе — пані Галіни.
У чому взагалі справа?
-У моєму найдорожчому скарбі. -Якому?
Ти обдурив мою Галіну, зробив із мене рогоносця.
Усе село сміється, бо вона покинула мене біля вівтаря!
Я теж жертва!
Вона й слова не сказала про заручини.
Будь ласка, потримайте це.
Закохала мене в себе, а потім кинула.
Як якесь сміття! Ось!
Там, де спа-центр
Максі Каз вирушає полювати
Я приїхав аж зі Свентокшиського, щоб поговорити з нею, а вона відмовила.
…шанс сьогодні…
-Відмовила? -Отак! Сказала, щоб я їхав.
Я і поїхав, але біля Кельце зрозумів,
що не можна так просто здаватися. Тож я повернувся, щоб боротися за неї.
-Але вона моя! -Тепер я це знаю!
Я не хочу померти на чужині!
Не знаю, як ви живете у Свентокшиському,
я не багато подорожував, але тут, у Підляшші,
хлопці не плачуть.
Я витягну тебе конем!
Несолене.
То твоя мама робила основу для сиру.
За словами бабусі, твоя мама завжди все робила не так.
Я жартую. Основа дуже смачна.
-Неправда. Я завжди тебе підтримувала. -Так?
А що ти казала, коли я хотіла піти в художню школу?
Що я залишуся без роботи.
Бо я мріяла, що ти станеш фермеркою.
З дипломом.
Ми б заснували величезну компанію, виробляли професійний сир!
Але це не була моя мрія, мамо.
У кожного своя.
Галіно!
Де? Тут! Ось вона. Думаю. У сировні.
Сироварні.
Ось.
«Галіно?» Тобі має бути соромно
з'являтися перед дітьми в такому стані!
Це тобі має бути соромно, Галіно!
Ти нас обох зжерла, як богомолиця.
Юліане…
Я не очікувала цього від тебе.
-Геть звідси. -Зачекай, Галіно!
Тепер я говорю!
Ти бодзьківська фатальна жінка!
Фаталь.
І це теж!
-Фатальна жінка. -Так.
Ось і все.
Ніколи не довіряй жінці
Це моя добра порада
Нічого гіршого в цьому світі
З нами не може статися
-Фатальна жінка. -Слідкуй за язиком!
Не довіряй жінці Не давай…
-Мамо? -Що ще, ви двоє?
Жоден із вас не сказав нічого на захист матері й бабусі.
Нам є про що важливіше поговорити.
Бабусю, ця земля — твоя спадщина.
-Звідки ви знаєте? -Ти не можеш її продати.
Я не проситиму нікого платити мої борги.
Я намагалася залатати ці фінансові дірки сиром, але…
Войтек не знає…
Чого він не знає?
Що я взяла ще одну позику.
То наскільки ти в боргах, мамо?
-Сімдесят. -Тисяч?
-Може, щось придумаємо. -Так.
До кінця місяця ще багато часу.
-Так, бабусю. -Так.
Це ще довго. Багато часу.
-Дуже багато. -Так.
-Галіна важка. -Так.
То що, перетворимо Галіну на інопланетянку?
Ні, я не можу!
То навіщо ми її сюди тягли?
Розум хоче, але серце не дозволяє.
Кохання!
-Мене теж уразило кохання. -Це треба відсвяткувати.
Навіть якщо заборонене кохання?
Якщо твої наміри чисті, то будь-яке кохання добре.
Стривай, а якщо вона не вільна?
Вона вільна.
Вона ідеальна.
Відтоді, як я тебе побачив
Я не можу їсти, не можу спати
Мелодія трохи дивна.
Це щире виконання.
Зачекай, я десь це вже чув.
У церкві?
Через твої очі, твої зелені очі
Згадав! На паломництві!
Зірки, мабуть, дали їм
Своє сяйво
Серце голодне до кохання…
Що таке?
-У нас кризова ситуація. -Нам потрібен Ян.
Галіна продає свою спадщину.
Ми цього не допустимо.
ПРОДАЄТЬСЯ
Виглядає бідненько.
Луїзо, нам би не завадив колір, так?
Щось шукаєш, мамо?
Просто фарби.
Боже, дитино, усі твої земні блага в цій сумці?
Мені нема куди повертатися, мамо.
Я знову довірилася не тому хлопцю.
Я тобі стільки разів казала.
Ти мала рацію, мамо.
Тобі нема чим пишатися.
Ти моя єдина донька.
Мамо, я тебе підвела. Я нічого не досягла в житті.
Вибач.
Ево!
Ево, люба!
Ево!
Галінко, це я.
Я зараз не можу з тобою говорити. Залиш мене.
Галінко, я з миром. Хочу зробити тобі пропозицію.
-Напевно, непристойну. Забудь. -Ні, ділову пропозицію.
Я просто хочу купити твою спадщину.
Готівкою?
Так.
Але мені потрібно…
сімдесят… сімдесят п'ять тисяч.
Можу собі це дозволити.
Я піду на це. Лише треба зняти депозит.
Але я можу зробити це в Білостоці.
Зможемо завершити формальності завтра.
Оце так пропозиція, Юліане!
Галінко, покажеш мені свої…
землі?
Юліане.
Войтеку.
Де Ян?
Я шукаю Яна.
Що в нього є, чого немає в мене?
Юліан купує Галінчину луку!
-Що? -Вони пішли дивитися спадщину!
Ми прийняли його з розпростертими обіймами,
а він хоче втертися в довіру до Галіни.
-Цей свентокшиський виродок? -Треба все розповісти Яну.
Це його знищить.
-Я поговорю з Яном. -Ти впевнений, що ти підходиш?
Краще, якщо він почує про таку ганьбу від мене.
Я повернуся.
Домовились.
Я проведу.
Ні.
Я піду сама, трохи охолону.
Якщо так.
Мої вітання!
Ти мене налякав. Я думала, це якийсь загублений прибулець.
Я бачив лелеку.
У Бодзьках лелеки приносять добрі новини.
Дуже радий, що наша громада отримає такого високопоставленого жителя.
Мені дуже приємно це чути.
Після того скандалу з Яном я боявся, що моя інвестиція
у власність Галінки буде погано сприйнята.
Ні!
Я вражений, що ви не відмовилися від Галіни.
Ви прокладаєте шлях до її серця через землю.
Повага.
У нас тут є звичай, що той, хто купує нашу землю,
має випити за здоров'я бодзьківців.
Після вчорашнього я місяць не нюхатиму алкоголю.
Це настоянка! Трав'яна. Місцева. Традиційна. З Підляшшя.
Ти ж зичиш Галіні добра? І в ніч на Купала, до того ж.
Ви святкуєте язичницькі обряди?
Традиційні.
Хочеш бути одним із нас? Треба шанувати традиції.
Ще чотирнадцять ковтків.
Скільки?
Це традиція.
Зачекай!
Ти говорив із Войтеком?
Про що?
Юліан купує спадщину Галіни.
Що?
Ще довго до житла? Ми вже годину ходимо.
Може, трави уповільнюють час. Ще ковток?
Ні!
Чому ти не п'єш?
Це для тих, хто купує в нас землю.
І в мене від нього печія.
Світлячки. Наші місцеві, підляські інопланетяни.
Напевно, шукають людей для експериментів.
Подивися на цих марсіан, які запускають зонди.
Юліане?
Юліане!
Чорт.
Ні.
Юліане!
«Яне».
Ні. Треба сказати це більш емоційно.
Зачекай, змінимо.
«Любий Яне. Я хотіла подякувати тобі
за тих прибульців, яких ти для мене збив.
І вибач, що іноді втрачаю терпіння, бо…»
Ой.
Бо що? Так. «Це в мене від тата».
Зачекай, почнімо знову.
-Галіно. -«Любий Яне…»
Я саме йшла до тебе, бо хотіла подякувати за…
Ти мене зовсім не поважаєш.
Якщо так нехтуєш моїми почуттями!
Я?
Ти привезла свого коханця зі Свентокшиського до Бодзьок.
Але наміри Юліана чисті.
Він купує луку, бо знає, що в мене фінансові проблеми.
Галіно! Ти така наївна. Він просто хоче…
Я не міг тебе інакше змусити замовкнути.
Галіно…
Галіно! Яне!
Він… Там… Я… Так?
Він… Я…
Я загубив Юліана в лісі.
Ти геть невчасно!
-Що? -Я загубив його в лісі.
Не хочу, щоб мене викрали на органи.
Кицю, кицю.
Нехай наші діти ростуть здоровими.
Нехай Галіна і Ян будуть разом назавжди.
У здоров'ї та щасті. І нехай вони виплатять свої кредити.
І нехай наші Бодзьки процвітають.
І нехай усі процвітають на Купала.
-Хай усі процвітають. -Хай усі процвітають.
Олівко! Войтеку!
Юліан, той здоровило, з безплатним алкоголем. Ви його бачили?
-Ні? -Ні.
Що нам із ним робити?
Хотів допомогти Яну вигнати суперника з Бодзьок
і дав йому настоянку, яку ти дав мені для натхнення.
-Ти не переплутав пропорції? -Що?
Ні!
Войтуше.
Я хотів, щоб спрацювало.
Треба всім шукати Юліана, ходімо!
-Добре. -Добре.
Добре. Ромеку й Елю, перевірте ліс за селом.
Добре. Збишеку й Весе, поля за поселенням.
За.
Ідіть. Ви йдіть до річки.
-Ми перевіримо в селі. -Село.
-Войтеку! -Я тут.
Войтеку, перевір місце Юліана в Бодзьках.
Так. Я маю на увазі його житло. Куди він іде?
Юліане!
Галіно!
Можеш сказати,
чому ти спокусила Юліана?
Я почула…
як ти казав братам,
що одруження зі мною буде помилкою.
Не можна було підслухати довше?
Я боявся, що одруження зі мною буде помилкою для тебе.
Ти така чудова жінка, а я…
просто скромний сільський скульптор.
Де я мала шукати? Я забула через стрес!
-У помешканні Юліана! -Вибач!
Юліане!
БОДЗЬКИ
Ево, ти бачила Юліана? Ми всі його шукаємо.
Чорт, його немає…
Що таке?
Ти сумуєш? Евцю!
У мене знову все погано.
Щоб ми могли знайти одне одного.
Перестань дуріти.
Я не дуркую. Я закоханий у тебе.
Ми підходимо одне одному. Я теж невдаха.
І моє життя теж безлад.
Войтуше, ти чудовий хлопець.
У тебе є пристрасть. Ти доволі гарний…
Так?
І я впевнена, що десь там на тебе чекає дівчина твоєї мрії.
Але це не я.
Мене ніхто не чекає. Нічого не вдається.
Ні в музиці, ні в коханні.
Кохання саме тебе знайде.
Хоч це добре.
Моя подруга з Нью-Йорка.
З галереї?
Алло.
-Юліане! -Юліане!
Юліане!!
-Юліане! -Юліане!
-О, місцеві! -Запитаймо їх.
Вибачте, ми заблукали.
Шукаємо легендарні марсіанські кола на полях. Вони тут?
Люди, мушу повідомити, що тут немає марсіан.
І ніколи не було!
Я обіцяв вам прибульців.
Соромно має бути! Ви змусили дитину плакати.
Цей чоловік каже правду.
-Ні, не каже! -Ходімо.
Вибачте, але ті кола на полях самі себе зробили?
Я їх зробив!
Ага, звісно! Видно ж, що їх зробили точним лазером.
Цей хлопець — шахрай.
Прибульці тут були.
Я бачив їх
на власні очі вчора ввечері.
-Навіщо так брехати людям? -Вірте, якщо хочете.
Кола он там.
-Юліане! -Юліане.
-Це було так важко? -Юліане.
Як добре бачити тебе живим і здоровим.
Хоча ти намагався вкрасти в мене Галіну й захопити її спадщину.
І мене за це покарали.
Мені дуже шкода. Справді дуже шкода, але Підляшшя — це занадто для моїх нервів.
Я хочу повернутися до Кельце!
Ти знову щось задумала?
Так.
Що це за вистава, га?
Я куплю твою землю, Галіно. Ти мене не зупиниш.
Яне, у тебе немає грошей.
Але в мене є!
Я продав свої скульптури в галерею аж у Нью-Йорку.
Так! Вони відкрили в мені митця. Завдяки Евуні.
Так.
Тепер ти маєш вийти за Яна, щоб повернути спадщину.
Що моє, те й твоє, Галіно.
Я не заслуговую на це.
Дякую.
-«Любов усіх врятує!» -У тебе завжди є що додати.
Це назва мого нового синглу!
-Іди. -Ево.
Це…
буде твоя земля.
Ми збудуємо будинок із швагерами.
Маленький, але твій. Так.
У тебе буде своє місце на землі.
Дякую.
Ево, ти чудова.
Любов врятує світ!
-Ево… -А я?
Ти залишишся з нами!
Усе буде добре.
-Ти казала, що голодна. -О, дякую.
О, це добре.
-Прісно. -Солодка чорниця.
Я втратила смак.
Я нічого не відчувала, коли була вагітна Евою.
А я, коли я була вагітна Олівкою.
Олівкою?
-Ти вагітна! -У нас буде дитина!
О, чорт!
Ще один Мадей на підході!
Ще один Мадей!
Ні! Волак!
-Мадей! -Мадей!
-Я тебе кохаю. -І я тебе.
Хлопці, швидше!
Молодята чекають.
Наречений зник, і я не знаю, де таця для пожертв!
Готово.
Я ніколи не забуваю про тацю!
Це моя дівчина.
Я знаю. Ти вже казав, Войтуше.
Так.
Яна немає.
Він, мабуть, передумав. Не дивно.
Ніхто не ризикне одружитися з такою…
Такою гегемоністичною, владною особистістю.
Я тут!
Я тут! Твої улюблені квіти.
Залиште ці непристойності на шлюбну ніч.
Починаймо!
Стійте!
А що, як молодь…
одружиться разом із нами?
Ми будемо прабабусею і прадідусем!
А ми будемо бабусею й дідусем!
Браво!
-Ой! -Браво!
-Чудово! -Яка гарна новина!
То хтось одружується чи ні?
-Так, ми. -І ми!
-І ми!
О мій любий милий Як довго ми чекали
Попри всіх людей Що в нас не вірили
Переклад субтитрів: Анастасія Кислинська