Downloaded from YTS.BZ
[sexig jazzmusik]
Official YIFY movies site: YTS.BZ
[kvinnoröst gnolar till jazzmusiken]
[kvinnoröst] Vad skulle man ens börja skriva?
Du vill veta lite om mig?
BASERAD PÅ BOKEN "JE M'APPELLE AGNETA" AV EMMA HAMBERG
Agneta heter jag.
Jag älskar precis allt med Frankrike.
Osten, vinet, människorna, baguette,
såna där… macarons.
Ost. Sa jag det?
[jazzmusik]
[Agneta] Bara strosa fram genom gamla franska byar.
Jag har aldrig varit i Frankrike.
Det blev aldrig så.
Livet puttrade på och ja, det blev 25 år på Trafikverket.
Inte Paris, men praktiskt.
Trafikverket, Agneta Strömberg. Vad kan jag hjälpa dig med?
-Och praktik gillar Magnus, min man. -[Magnus] Det är bra, det där.
[Agneta] Nu har han börjat leva hälsosamt.
Tur han har sin träningskompis Linda. Det är ju praktiskt.
Så att jag slipper.
Han har blacklistat allt som smakar Frankrike här hemma.
Det enda jag tyckte var kul.
[Agneta] Två barn har flyttat.
Vi har mest kontakt genom Swish.
"My work is done."
Jaja…
[Agneta] Så jag tänkte väl förbereda mig för pensionen
och… döden.
-Godnatt. -Godnatt.
Magnus tycker jag saknar driv.
Men jag har det.
Bara ett slags feldriv.
[en kvinna sjunger sensuellt på franska] ♪ Ost ♪
♪ Brie ♪
[sångerskan suckar högt]
♪ Getost ♪
[stön av välbehag]
♪ Comté, ja jag vet ♪
♪ Ost ♪
Trafikverket, Agneta Strömberg. Vad kan jag hjälpa dig med?
Ja, det finns väl inte så mycket mer att säga om mig.
FRANSKA GÅRDAR
Jag har väl inte nöjt mig med livet.
Jag förväntar mig bara inte så mycket av det.
Agneta Strömberg. Vad kan jag hjälpa dig med?
♪ Ursäkta mig för att jag räddar ditt liv ♪
♪ Och ditt äktenskap ♪
♪ Ja, trevlig resa ♪
Agneta?
[musiken tystnar tvärt]
[Agneta] Jag fick sparken.
Vem vill ha en snart 50-årig kvinna
som har en enda liten punkt på sitt cv?
Kanske du?
Är det nåt jag kan
så är det att ta hand om en äldre pojke som… behöver hjälp… i Provence?
"Nu."
Jag kan laga mat.
"Tvätta kläderna.
Städning jättestor hus.
Mycket viktig:
Varje fredagar 17.00 sitt på bar."
[vemodig dragspelsmusik]
Ja men… den här kan jag ju ta.
Agneta, 49 år.
Bemästrar både städning och matlagning.
Kan ta hand om både stora och små pojkar.
Svart bälte i fläckborttagning.
[Agneta] Ja, då blir faktiskt ett helt liv av osynligt arbete till ett jättelångt cv.
Vet du, först tänkte jag: "Nej, inte kan väl jag?"
Men nu kan jag faktiskt inte komma på en enda anledning att inte skicka det här.
[skrattar]
[Agneta] Så herr Fabien, det här är mitt jättelånga cv.
Och glöm inte…
[skrattar]
[Agneta] …"I love
Fren… France."
[dragspelsmusiken växer]
[skrattar]
Herregud!
[musiken tystnar]
[en fluga surrar, kråkor kraxar därute]
[mobilen plingar och vibrerar]
Gud…
JOBBET ÄR DITT. EINAR-POJKEN BLIR GLAD.
VÄLKOMMEN TILL SAINT CARELLE! FABIEN
PS. HOPPAS ÖVERSÄTTNING FÖRSTÅ BRA
[Agneta skrattar]
[dragspelsmusiken börjar om]
Åh…
[musiken växer]
[Magnus] Linda tror det finns ett jobb på Försäkringskassan.
[musiken slutar tvärt]
Men…
Vad är det här?
[Agneta] God morgon.
Är det vin?
Har du suttit själv och…
-Det luktar ost. -Nä.
Agneta, förlåt.
Jag har inte fattat att det här…
Jag har inte fattat att det här har tagit så hårt på dig, med jobbet.
Vi är ett team. Vi kan fixa det här, du och jag.
Du behöver inte bekymra dig.
Vi löser det.
Vi löser det, du och jag.
Du behöver inte göra nånting, för jag fixar det.
Ja, men jag, Magnus, klarar mig själv. Tack.
-Va? Men du gör ju inte det. -Jodå. Jo.
Jag har faktiskt…
Jag har faktiskt sökt en…
…av de här annonserna.
Det är alltså en liten… En svensk pojke, som… I Provence.
Som behöver en liten au pair.
Och då så fick jag det, då.
Du kan ju inte…
[skrattar tyst]
[Agneta] Va?
Au pair? Du skojar? Ska du bli au pair?
I Frankrike?
"Je m'appelle Agneta.
Jag är din au pair."
Alltså, förlåt. Menar du allvar?
Men Agneta, skulle du resa själv till Frankrike?
Ja.
Du är livrädd för att resa själv.
Du hälsade inte ens på mig i Göteborg, jag var där i två år.
Då var jag 21.
Ja, det var du. Men nu är du nästan 50.
Och då är man inte au pair, Agneta.
Det finns en liten pojke i Provence
som behöver helt odigitaliserad hjälp, av mig.
Nu har jag det här drivet, Magnus. Nu ska jag till Frankrike.
Ja.
-Vet du vad, Agneta? -[Agneta] Nej.
Jag tycker att du ska resa dit.
Men ring inte efter mig när du står där själv sen i Frankrike
på nån liten bygata och inte vet vart du ska ta vägen
och inte har några pengar som du har tappat eller blivit bestulen på
och är helt ensam, och dessutom inte pratar ett ord franska.
-Skulle vilja se hur det går. -Vi får se.
-[Magnus] Vi får se. -Vi får se, Magnus.
-Vi får se. -[Agneta] Just det.
-[Magnus] Vi får se. -Ja.
-Vi får… -[Agneta] Vi får väl se.
Vi får väl se.
[fransk dragspelsmusik spelas]
[dragspelsstycket avslutas]
[suckar nervöst]
[dragspelsmusiken börjar om]
[stråkar och dragspel]
[dragspelsmusiken slutar]
JE M'APPELLE AGNETA
[engelska] Vänta! Nej! Mina handväskor!
[en hund skäller på avstånd]
[kyrkklockan klämtar]
[åska]
[kyrkklockan hörs på närmare håll]
[en man gnolar på franska]
Hello?
[mansröst] Oui?
Bonsoir.
-[franska] Vi stänger nu, men sätt er. -[svenska] Nej, nej…
[franska] Jo! Slå er ner. Jag hämtar nåt att dricka. Varsågod.
Det är inga problem… Så där ja. Ett ögonblick bara.
Nu ska vi se. Varsågod.
Vad önskar damen?
No…
I'm hired.
Jag förstår inte.
BAR CHEZ FABIEN
-Fabien? -Fabien.
[Agneta] Is it… It's you?
-C'est moi. -[Agneta] Okej.
My name is Agneta.
-[franska] "Anjeta" har vi inte. -[Agneta] Nej… Je…
Je m'appelle Agneta.
-[svenska] Au pairen. -Anjeta!
-Ja.
Anjeta!
-[franska] Välkommen! Allt väl? -[svenska] Nej…
-Nej. -Pardon.
[franska] Följ med mig.
Vi hämtar Bonibelle på vägen.
Kom.
Kom nu!
Bonibelle!
Anjeta är här.
Ça va?
-[regn] -[åska på avstånd]
[franska] Jag… Bonibelle.
Kom, Anjeta, kom.
[ett dragspel suckar lågmält]
[en katt jamar]
[Fabien] Barry et Judy.
Söta, va?
Einar älskar dem.
[alla skrattar]
-[mystisk, vemodig musik] -[åska på avstånd]
[vindens sus blandas med musiken]
[en grammofon spelar avlägset]
[väskorna slamrar]
[operasång hörs svagt]
[operasången blir starkare]
Där inne.
[Agneta flämtar]
[Bonibelle skrattar]
[Agneta flämtar ansträngt]
[Fabien] Hur är läget?
-Vi har letat överallt efter dig. -[Bonibelle] Anjeta är här.
[svensk mansröst] Agneta? Vem fan är Agneta?
[operasången slutar med ett dramatiskt klimax]
Har vi gäster?
Åh, du pratar svenska?
[mannen] Fabien, hjälp mig ner då.
[bordet knarrar oroväckande]
[mannen] Nämen vad trevligt!
Det var så länge sen nån var här.
Sätt dig ner.
Nu ska vi ha vin.
Du får berätta allt om dig själv.
-Nu ska vi se… -[Agneta] Ursäkta, herrn.
De här två har…
…anlitat mig som lite au pair åt en pojke.
[mystisk musik]
[Agneta] Och jag skulle visst städa och laga mat, och så där.
Och jag tänker att du kanske vet var jag hittar den här lilla pojken?
[sväljer hårt]
[mannen] Jaså?
-[musiken har tystnat] -[vinden susar]
Vad heter pojken du ska vara au pair för?
Einar.
[vindens sus]
[musiken börjar på nytt]
[Einar] Jag behöver inte din hjälp
[på franska] Einar! Jag kommer strax.
Einar!
[svenska] Einar? Jaha.
[vinden susar]
[åska på avstånd]
[en katt jamar]
["Alouette" med Delta Rhythm Boys hörs avlägset]
[Agneta] Här var det mörkt.
[musiken hörs närmare]
-Mat? -[Einar] Vad håller du på med?
Släck!
[Agneta] Klockan är tio.
Då skulle du ha lite…
…mat.
Kallar du det där mat?
[Agneta mumlar]
Köttet är jag lite osäker på vad det…
Men du, vänta lite.
Jag är ju anställd här, så att jag måste ge dig mat.
Ett tag.
[Einar] Hit ska ingen komma för att man får betalt.
Hit kommer man för att man vill!
["Alouette" fortsätter]
[Agneta suckar]
[Einar] How do you do, my libido?
[ett dragspel spelar vemodigt]
[Einar] Säg vad du vill!
[Agneta djupandas]
[Einar] Varför svarar du inte?
[en fiol gnisslar]
[Einar] How do you do…
Jag tar tåget imorgon. Det blir bra.
[Einar] …my libido?
[franska] Varsågod.
[en telefon som ringer upp, röster och caféslammer]
-[Agneta på svenska] Hej. -[Magnus] Ringer du från en annan telefon?
-Har du tappat din egen redan? -Härligt väder är det.
Det är lite mulet idag, men annars varmt.
Magnus, jag undrar…
Jag skulle behöva din hjälp med att… komma hem, bara.
-[Magnus] Jag hade rätt, alltså. -Nej, nej!
De är jätteduktiga på engelska och man förstår tydligt.
Och det är inga konstigheter.
Pojken är jättegullig, med hängslen och allt.
Det är jättebra.
Men i alla fall tänkte jag på jobbet som Linda hade på Försäkringskassan.
Om man skulle kanske kolla upp det.
[Magnus] Tur du har en man som känner dig bättre än du gör själv.
Eller hur?
Vad tror du folk skulle tänka om de visste att du försökte vara au pair?
-[Magnus] Jaha! Tågstrejk. -Vad sa du?
-[Magnus] Tågstrejk. -Flygen då? Titta vad det går för flyg.
[Magnus] Ja, vänta ett ögonblick. Jag håller på.
Nämen! På lördag 14.00. Där hade du tur.
-Har de ingenting tidigare, då? -[Magnus] Amen, alltså herregud.
Förlåt att jag inte kan tillfredsställa dina behov på alla punkter.
Det finns en plats kvar just nu.
Och det är ett jädrans mirakel att det finns överhuvudtaget.
Här hemma har bergvärmen gått sönder
och Lisa och Ludde ber mig om pengar hela tiden!
[härmar brus]
Agneta, jag vet att du gör så där med dina föräldrar…
Merci.
[caféslammer och livligt prat på franska]
[en fransk chanson hörs på jukeboxen]
[Fabien harklar sig]
Anjeta okej?
Agneta verkar inte ha nåt annat val än att stanna kvar
och städa åt den här galna gamla gubben som ni visst glömde nämna i annonsen.
Det är bra.
Oui, oui, c'est bon.
Det blir bra.
[bullrar med plasthink]
Okej…
Nej men vad fan är det här?
["7 heures du matin" med Taieb]
[Einar] How do you do, my libido?
Dooby-dooby-dooby
["7 heures du matin" fortsätter]
[skivan med låten har hakat upp sig]
[plötslig tystnad]
[enstaka, ödsliga dragspelstoner hörs]
[hink skramlar]
[dragspelet spelar vemodigt]
[Agneta] Ho-ho. Hallå?
Åh!
Försöker du kyssa mig när jag sover?
-Är du galen? -[Agneta] Jag trodde du var död!
[Einar] Jag behöver inte din hjälp, har jag sagt!
Jo, jag vet.
Jamen varför står du kvar då?
-Ja, nu är jag lite rädd för dig. -[Einar] Vad tror du jag är då?
En vilt främmande kvinna i huset som försöker kyssa mig när jag sover!
Nu trodde jag att du var lite död.
Jag skulle bara kolla om du var det.
Du hade allt velat att jag var död, va?
Kanske det. Då hade jag haft en ursäkt till min man för att komma hem.
Det var dumt sagt.
Jättedumt. Jag ber om ursäkt. Så ska man inte säga. Det vet jag också.
Jag är fel. Det blir alltid fel.
Det blir tydligen jag som behöver hjälp, inte du.
[Bonibelle] Bonjour!
Comment ça va?
[franska] Jag skulle hämta Anjeta.
[svenska] Bra, du behöver verkligen komma ut ur huset.
[Agneta] Vad sa hon nu då?
Viens.
No, no… You know…
Cleaning.
[Agneta] Do the cushions and…
[Bonibelle] Anjeta.
[fågelkvitter]
[en vattenkran porlar i bakgrunden]
[ljud av en dörr som öppnas, nån kommer in]
[Agneta] Åh, hej.
Nice.
Very nice necklace that you have.
[vatten porlar igen]
Oj!
[båda skrattar generat]
You make this underwear?
[franska] Jag har gjort allt det här.
Åh!
[svenska] Vad är du för nån sjuk liten kvinna?
Oj! No, thank you. No, no, no.
[Agneta] This fleece… I don't take it off in public.
These arms… Not for show.
Nej.
[Agneta skrattar och hummar generat]
-[Agneta harklar sig] -[en vattenkokare visslar]
Anjeta.
[franska] Så ung.
Så vacker.
[vattenkitteln fortsätter vissla]
-Getost till min favoritkund. -Merci.
Anjeta.
-Sådär… -Jag sätter det på notan.
Okej.
[svenska] Ursäkta.
Ost.
[franska] Och en camembert.
[ljud av sorlande franskt torgvimmel]
[drillande stråkar]
Varsågod.
Gott, va?
[stönar till]
[romantisk valsmusik]
Voilà.
Er ost.
À bientôt.
Bonne journée.
Au revoir.
Det är Chèvre d'Armand. Einars favoriträtt.
[Agneta på svenska] Nu ska vi se…
[dragspelsvalsen tonar långsamt ut]
[gratängen puttrar]
["Trop, trop, trop" med The Delta Rhythm Boys spelas svagt på grammofon]
[Agneta] Jag fick receptet av…
…hon den där lilla…
[tyst] Vad heter hon…
Bonibelle!
[Agneta] Öh…
Jag tänkte du kanske blir glad över att höra att jag åker hem på lördag.
[stönar]
[Agneta] Och jag vill be om ursäkt för mitt beteende tidigare idag.
[mumsar belåtet]
Jag fick en knäpp.
Men…
…egentligen så är jag en mer…
…normal person.
Normal?
Vem bestämmer vad som är normalt?
Alltså, jag blir tokig på…
Normalt för dig är ju inte samma som normalt för nån annan.
Det var det första Armand lärde mig, ska du veta.
Ingen ska tala om för dig vad som är normalt.
[Agneta] Nej, förlåt.
Säger du förlåt nu för att du säger vad du tänker?
Nu börjar det bli lite kul här.
Jaja.
[Einar stönar av välbehag]
Prova lite balsamico nästa gång.
Det hade Armand alltid.
Armand?
[Agneta] Var han din pojkvän?
Vet du vad?
Nu ska du få träffa honom.
Nu?
Kom.
[Einar] Det där är Armand.
[en kork öppnas med en smäll och dryck hälls i glas]
[musiken har tystnat]
[Agneta] Du vet om att det är en staty?
[Einar] Det var den mest deprimerande fråga jag hört i hela mitt liv.
Har du hört talas om fantasi nån gång?
-Lek? -Ja.
Vi måste ta det från början, när jag ännu var gift med Margareta.
Vänta nu. Förlåt, nu hänger inte jag med.
-Sa du Margareta? -[Einar] Ja.
Har du varit gift med en kvinna?
Tror du att jag vaknade upp en dag och var bög på ett kloster i Frankrike?
-Ja? -[Einar] Men herregud.
Villa, Volvo, bingo på fredag.
Allt för att verka normal.
Men när jag tog värvning…
[skrattar antydande]
Rena paradiset.
Kukar överallt.
Jaha.
Homosexuella skulle ju "botas".
Det gick bra att låtsas vara nån annan
ända till jag fick höra talas om ett ställe där smygbögar brukade träffas.
Humlegården hösten 1964.
Den här delen älskar jag.
Jag är Einar.
[dämpad nostalgisk pianovals]
Nervös.
Förväntansfull.
Vacker.
Om du blundar nu så ser du bättre.
Men herregud, blunda nu bara.
Ser du? Hur fötterna går där på grusgången?
Ser du den gröna bänken?
Jag sätter mig ner.
Hur sitter man när man väntar på en annan homosexuell?
Lite utmanande kanske?
Ja.
Men då hör jag röster.
Det är tre män som kommer gående mot mig.
Jag är så fruktansvärt nervös.
En av dem går fram till mig.
"Är du…"
Och jag sa: "Jag tror det."
Och då spottar han mig i ansiktet.
Jag hörde honom säga: "Fy fan, vad äckligt."
"Jag sa ju att han var fikus!"
[musiken stannar upp, tvekar]
Men blunda, sa jag!
Ja.
[musiken pausar och börjar om]
[Einar] Vad höll jag på med? Jag hade ju Margareta.
Jag skämdes nåt så fruktansvärt.
Jag sprang.
När en bil stannade framför mig.
Ser du den?
Full av liv.
[pianomusik med stråkar]
Då ser jag honom.
Jag hade aldrig sett en så vacker människa.
Och han sa:
"You want to go for a ride?"
[Agneta] Säg inte att det där är Armand.
[musiken tystnar tvärt]
[Agneta] Va?
-Men du skulle blunda, sa jag! -Ja. Oj, förlåt.
[Einar] Och han tog med mig till ett ställe jag inte visste fanns.
[musik startar igen]
[Einar] Det var fyllt med människor.
De var allt jag inte hade kunnat sätta ord på att jag var.
Utav alla färgglada tittade han på mig.
[romantisk stråk- och pianomusik]
Han räckte fram en uppbjudande hand.
Men jag var som en osäker fågel.
Då lutade han sig fram och viskade nåt som nu är mitt viktigaste motto.
"Om någon bjuder upp till dans så får du aldrig tacka nej."
Vi slutade aldrig dansa.
[dansarna] Skål!
[Einar] Och sen, i den vackraste av sängar,
hade jag det mest passionerade, sjukaste sex…
-Nej! Stopp. -[musiken slutar tvärt]
Va?
Margareta. Vad hände med Margareta?
Vart tog hon vägen? Vad hände?
[Einar suckar]
Jaha ja…
Jag lovade mig själv att jag bara fick offra det livet
om jag såg till att varenda minut av det nya livet var värt det.
Wow.
Ja. Så.
-Hjälp mig upp här. -Ja, visst.
Oj, oj. Här. Kom.
[Einar] Ja… Oj, oj.
-[Agneta] Så där. -[Einar] Nej, nej!
-Vad sa du? Nej. -Kom. Jo.
-Jag ska inte… Nej, du… -[Einar] Jo.
-Jag behöver… -Kom.
Sätt foten där. Precis. Och så står du så.
-[Agneta] Så här? -[Einar] Så sätter jag mig.
Så!
Visa mig ditt liv.
[Agneta] Eh…
-Ska jag… -Varsågod.
[Agneta] Jaha… Ja…
Eh… Jag träffade också min man, faktiskt, på dansgolvet.
Eh…
Men… Vi höll våra vänners jackor.
Sen kom Magnus fram och pratade med mig.
-Ja. -Men… Jag ser ju ingenting här.
Du måste ju… Du måste visa. Visa!
Mm. Eh…
Ja. Eh…
Magnus var väl den som pratade lite mer och jag var den som lyssnade på honom då.
Och sen så gjorde väl det att vi
passade bra tillsammans.
Just då.
Vad hände sen då? Ditt liv?
[Agneta] Eh… Ja, sen så fick Magnus
ett toppenjobb på… [stammar] i Dresden.
-[Einar] Men herregud… -Så vi åkte ju dit då.
-Eller vi flög kanske mer. -Varför pratar vi om en Magnus här?
Den här pjäsen handlar ju om dig.
Du är ju regissören, för guds skull. Vad lever du för?
Mina barn.
Vilket fruktansvärt ansvar att lägga på sina barn.
Gillar du ens dig själv?
Klart att jag inte gör.
[Einar] Klart du inte gillar dig själv
om du aldrig har gjort nånting för dig som du gillar.
[ett piano börjar spela, trevande]
Du vet ju ingenting om mig.
[Einar] Det gör uppenbarligen inte du heller. [skrattar]
Tack!
Jag trodde det var slut med vilsna fåglar som kom för att rugga.
-Va? -Nu går vi och lägger oss!
Vi har fullt upp imorgon.
[suckar]
[trevande musik, avslutas i upphöjd stämning]
[kyrkklockan klämtar stilla]
[Einar] Var är hon?
-God morgon. -Där är du, Agneta!
Gud vad roligt vi hade igår!
Ja, det var roligt.
Ja, men nu ska vi igång, ser du. Jag har så mycket att visa dig idag.
Jag tänkte ordna så mycket jag kan med det sista innan jag åker imorgon.
Det är ju lördag imorgon.
Ja, är det fredag idag? Då ska vi till baren.
Ja, just det.
-Nu ska vi se här. -Mm!
Klockan 17. Är det nåt särskilt som händer där då?
[Einar] Nä, det har inte hänt nåt särskilt och lär aldrig göra det heller.
[Agneta] Mhm?
[Einar] Kom nu. Vill du ha lite kul, eller?
-Ja. -[Einar] Bra. Kom.
-Men du måste ju äta nåt. -[Einar] Nej!
-Vänta nu. -[Einar] Vi ska rugga!
[Agneta] Vadå "rugga"?
[Einar] How do you do, my libido?
[Einar] Jaha?
Intressant.
[sentimental, livlig valsmusik hörs med gitarr och dragspel]
[Agneta] Så vad betyder det där "rugga"?
[Einar] När fåglarna har ungar är fjädrarna grå och tråkiga.
Men när ungarna flytt boet
då byts fjädrarna ut till en sprakande färgdräkt.
Det är att rugga.
Hur skulle du beskriva dig själv?
Här.
Ja… Jag… [småskrattar]
Rädd att jag måste göra dig besviken idag igen, men jag…
…har inte så mycket mer att erbjuda än det här.
Jag… är inte som du.
Hur är jag då?
Ja… Du är en sån som har färg.
Jag har aldrig hört talas om en kvinna
som tar sig hela vägen till Frankrike,
står i ett kloster med en galen homosexuell man
och matar honom med en baguette.
Det kallar jag för färggrant.
[båda skrattar till]
[Agneta] Men du… hur blev livet för er sen då?
Skulle vara spännande att få höra hela historien innan jag åker.
Bara om du leker.
Ja, det kan jag ju inte.
[stönar av smärta]
Vad hände nu då?
[stönar]
Tänk om jag hade dött nu.
Skulle du då neka en gammal man hans sista önskan?
Skulle du göra det? Det kan du väl kosta på dig?
[valsmusiken saktar in och avslutas]
[Einar] Tänk att få ge människor en plats
att testa, vara precis som de ville, utan en enda dömande blick.
Som här inne, till exempel.
Vi åt, drack, sov tills det var eftermiddag,
bråkade, skrattade, lekte, dansade, byggde, målade.
-Men var kom alla ifrån då? -[Einar] Från samma ställe som du själv.
Sollentuna?
[skrattar]
Från känslan av att aldrig vara rätt.
Så. Nu får du visa mig vad du ser.
[Agneta] Jaha…
Öhm…
Jag blundar så kan du berätta, så ser… Nu ser jag.
Nej du.
Nähä?
Scenen är din.
Nej, men snälla du. Det…
-Jag är inte så bra på… -Hur lekte Agneta när hon var sju?
[Agneta] Ja…
[harklar sig]
Va?
Är…
Det här är här? Den här tavlan är här?
Nämen nu…
["Libiamo ne lieti calici" av Verdi hörs]
Einar, nu ser jag nån som målar här.
Men det ser inte riktigt ut som nån konstnär, kanske.
Men här uppe är det ju också…
Två personer som står. Den ena på en stege.
Och de försöker få upp den här takkronan.
[mansröst sjunger]
Här ligger någon och bara ligger, och…
-De sjunger! -Nä!
Här, på flygeln.
-Ovanpå. -Är det sant?
Det var det här som var själva ruggningen.
-De ruggar. -Ja!
Vi ville visa alla att det fanns en plats för dem också.
Precis som för mig.
-Hur? -[Einar] Vad tror du?
-[Agneta] Vad jag tror? -Vad tror du?
Ja, vad tror jag? Jag tror att…
Men visa mig vad du tror!
Ni klädde ut er till fåglar och sen så fåglade ni er i teatern.
Ja, och hur lät det då?
[skriker och kucklar som en tupp]
[skrattar]
[kraxar som en kråka]
[alla utstöter olika fågelläten]
De är många.
[olika fågelläten hörs, ackompanjerat av "Libiamo" på hög volym]
["Libiamo" fortsätter, en höna kacklar i bakgrunden]
[Agneta] Jag ser dig, Einar.
[musiken ökar takten, går mot sitt slut]
Du hittade hem, och Armand hjälpte dig.
["Libiamo" tar slut]
Nej. Nu försvann han.
Han försvann nånstans.
Jag tror att han kanske…
…han ska nog kanske till salongen. Kom!
Men vart tog han vägen?
Vad tyst det är.
-Var är alla? -Vad tror du?
Jag tror…
[sorgsen, trevande pianomusik hörs]
Jag tror…
Jag tror att efter Armand dog så blev det så här tyst.
Du gillar inte tystnad.
[Einar] Jaha.
Och jag tror att du ska ta på dig det finaste du har.
Vi ska ju till baren.
[jazzig fransk chanson]
[musiken hörs dämpat från det andra rummet]
Ho-ho!
Oj, skulle man vara så fin?
Hur ser jag ut?
Helt perfekt.
Önskar att jag kunde säga detsamma.
-Va? -Nej, nej.
-Så mycket bättre! -[Agneta] Jaså?
[en kyrkklocka klämtar]
[restaurangsorl på franska, skrammel av bestick]
Mm. Oj!
[Einar] Han lagar den på nätterna. Såsen.
Ingen får veta receptet.
I den är det mycket kärlek, må du tro.
Du är inte ensam.
-Va? -Kvinnorna är som galna i honom.
-Där kan du nog få dig ett nyp. -Jag är inte… Han är inte heller…
-Det är inte… -En riktig hingst.
[Einar gnäggar]
Men sluta.
[skratt och sorl]
-Rider du, förresten? -Men… [hyssjar]
[Einar skrattar]
Vilken AW, alltså.
Jag förstår verkligen varför du…
…offrade ett tråkigt liv i Sverige för det här.
För det här?
Jag offrade det för min libido.
Som sitter i mitt hjärta och mellan mina ben.
-För min livskraft. -Mm.
Jag offrade min libido för ett jättetråkigt liv i Sverige.
Du valde ju livet.
Tror du att jag hade ett val?
Min själ hade ju dött.
Jag offrade min familj mitt land, mitt liv.
Min son!
[sorlet dämpas lite]
Vad säg…
-Din son? -[Einar snyftar]
-[Fabien] Einar. -Herregud.
[Fabien] Allez. Santé!
-[franska] Skål, allihop! -Skål!
-Bon appétit, och trevlig fredag. -Santé.
-Santé! -Santé.
[svenska] Varför har du inte berättat att du har en son?
[kyrkklockan klämtar]
Vad finns det att berätta?
Han vet att jag sitter på baren var fredag kl. 17 om han vill träffa mig.
[Agneta] Va? Är det honom du väntar på varje fredag?
Om han vill träffa mig så vet han var jag finns.
Men det är ju ditt barn.
Dra inte upp saker som inte längre existerar!
[kyrkklockan fortsätter klämta]
Nu vill jag ha en dans.
I salongen?
-Kom. -Jag ska packa. Jag åker ju hem imorgon.
Varför då?
Varfö…
[fnyser]
Vill du dansa eller inte?
Jag kan inte dansa.
Alla som kan röra sig kan dansa.
-Kolla. Titta, du kan röra dig. -Ja, nu…
[Einar] Titta så fint du kan dansa! Så fint så.
Så vill du röra dig tillsammans med mig till musik, då?
Jag dansar inte.
Varför då?
Varför då inte prata om sin son?
[Einar skriker irriterat, skriket övergår i "Alouette"]
Ska du gå… Jaha…
[Einar gormar "Alouette"-melodin för full hals]
["Alouette" hörs alltmer avlägset, försvinner i fjärran]
[jazzband börjar spela]
♪ Nej, nej, nej, du borde inte åka ♪
♪ Du går miste om osten och livet ♪
♪ Baguetterna och alla nöjen ♪
♪ Nej, nej, nej, nej, Anjeta ♪
♪ Åk inte ♪
♪ Välj dansen, välj Frankrike ♪
♪ Ta en chans i Provence ♪
[musiken hörs dämpat, inifrån huset]
[en duns och ett skrik]
[jazzbandet hörs från grammofonen]
[musiken avbryts tvärt]
Nej. Jag ska dansa.
-[Agneta] Har du ramlat? -Sätt på musiken.
Sätt på musiken!
-Kan jag få hjälpa dig? -[Einar] Jag behöver inte din hjälp.
[stånk och stön]
Vi ska dansa. Vi ska…
Vi ska…
…ska dansa.
[ljud av snyftningar och gråt]
[svag vemodig musik hörs]
[Einar] Jag måste överrösta sorgen med glädje.
Det finns inget alternativ.
Jag vet redan svaret, förstår du.
Och det svaret kan ingen förälder leva med.
Därför är det bättre att sitta där var fredag
och tro och skratta
än att dö.
Att veta är att dö.
Så, ligg nu.
[musiken blir lugn och eftertänksam]
[Einar] Det är bättre att jag fortsätter i min egen verklighet.
Jag bara längtar tills han kommer och får se sitt rum.
Så han får leka med dem.
Vilka då?
[Einar] Porslinskatterna.
Han hade älskat dem.
Dem, dem, dem.
[den lugna musiken tonar bort]
[en vaggvisa spelas på klockspel]
[dörren knarrar]
[musiken blir intensiv och mystisk]
[enstaka pianotoner ekar vemodigt]
[Agneta] "Paul har en ny pappa nu. Skriv inte mer. Du är sjuk."
[sorgsen pianomusik]
[Einar] Agneta?
[skrammel och buller]
Jag är här!
[Agneta flämtar]
[Agneta suckar]
Varför är du ledsen, lilla fågel?
Jag tror att jag kanske tycker lite synd om dig.
[snörvlar] Lova mig bara en sak, lilla fågel.
Att du aldrig tittar på mig igen som du gör nu.
För då blir jag påmind.
[fransk version av ABBA:s "The winner takes it all" hörs]
Jag vill bara dansa.
[musiken växer och tar över]
[musiken stegras]
[musiken saktar in och avslutas]
Va?
[snarkar]
Jag såg att det var du.
[Einar småskrattar]
-Äntligen. -Vad är klockan?
-Två. -[Agneta] Oj.
[ljudlig gäspning]
Vi måste ha dansat hela natten.
Det var väl på tiden att de där höfterna fick visas upp för världen.
[båda skrattar]
Ja.
Har du en telefon?
Det är väl självklart att jag har telefon.
-Hämta den nu. -Var är den?
-Spring nu. Spring! -Jag ska.
Här är den.
Ja, det är Einar.
Men gå och ta på dig kläderna.
Förlåt, det var så länge sen jag hade en halvnaken kvinna i sängen.
Vem? Min au pair?
[Agneta] Är du kvar?
[Magnus] Jag väntade på dig. Jag har varit orolig. "Vad kan ha hänt?
Är min fru död?"
Nej, det är tydligen värre än så.
För hon ligger naken i en säng med en gammal fransman
som dessutom ljugit om att han skulle vara en liten pojke.
-Det här, Agneta… -Har du hört talas om ruggning?
[Magnus] Ursäkta?
Att fåglarna byter färg när barnen flyttar hemifrån.
[Magnus] Agneta, man kan ju lura i dig vad som helst.
Och jag blir uppriktigt sagt orolig på ett annat sätt.
De ruggar två gånger om året, och de byter inte färg!
Jag kommer att stanna här.
-[Magnus] Va? -Ett tag till.
[Magnus] Men herregud, varför?
Ge mig en enda rimlig anledning till att du skulle stanna där.
-Hallå? -Jag känner att jag vill det.
[Magnus] Jamen…
Alla vill ju åka på semester, men man kan inte bara lämna allt…
Det var ju det man kunde.
Det är precis det man kunde, Magnus. Du kan ju komma hit.
Du kan ju komma hit du också.
[Magnus] Du har blivit galen.
[telefonen tutar]
-[fågelkvitter] -[vindsus]
[små, lätta dunsar hörs]
[Einar] Gomorron. Dig har jag inte sett på ett tag.
Luzette, Agneta.
Angenämt.
Varför har du en röd ballong på ryggen, Luzette?
[Einar] Hur skulle vi annars hitta henne?
[småskrattar]
[fågelkvitter]
[Agneta pustar]
[Agneta] Min man tycker att jag har blivit galen.
Och honom har du valt att dela ditt dyrbara liv med?
Ja… [skrattar]
Vet du vad de gör som jag är så fruktansvärt avundsjuk på?
-[Einar] Bögarna? -[Agneta] Nej, fransmännen.
Att de aldrig ber om ursäkt.
Att de röker, äter fel, dricker fel och bryr sig inte om vad andra tänker.
Varför i helvete skulle du bry dig om vad nån annan tycker?
Folk bryr sig bara om sig själva.
-Prova ska du se hur lite folk bryr sig. -Okej.
[Einar] Gå ut nu och gör nåt som du aldrig vågat göra förr.
Se vart du tar dig om du inte bryr dig om andras åsikter.
-Iväg med dig! -[Agneta] Ja, ja.
Abso… Ja, ja.
-Ja. Och be inte om ursäkt! -[Agneta] Nej, nej.
[musik på stålsträngad gitarr]
[sång på franska] ♪ Jag ser mig omkring ♪
♪ På ett väldigt vackert torg ♪
Förlåt.
-Inte. -Salut, madame.
Inte förlåt.
♪ Jag ser allt folk ♪
♪ Och alla ler ♪
♪ Ett väldigt fint gammalt par ♪
-Bonjour. -Bonjour, madame.
♪ Bonjour och au revoir säger jag till dem ♪
Au revoir.
♪ Jag talar inte franska ♪
Bonjour!
-♪ Men jag hungrar efter livet ♪ -Bonjour.
Baguette, merci.
♪ Och med baguetten ♪
♪ Går jag nedför gatan ♪
♪ Fontänen och blommorna ♪
♪ Vilken vacker syn ♪
♪ Solens strålar ♪
♪ Är väldigt varma ♪
♪ Och nu känner jag det ♪
♪ I mitt hjärta ♪
♪ Stunden är kommen ♪
♪ Vilken fröjd! ♪
♪ Allt är perfekt ♪
♪ Oh là là, joie de vivre! ♪
♪ Ja till livet, Joie de vivre! ♪
♪ Säg inte "ursäkta mig" ♪
♪ Inget "förlåt", nej, nej, nej ♪
♪ Oh là là ♪
♪ Joie de vivre ♪
Bonjour, Anjeta.
♪ En man och en kvinna ♪
-♪ Tittar upprymda ♪ -[franska] Visst är det varmt? Jättevarmt.
-♪ Och just nu ♪ -Då så…
♪ Är allt perfekt ♪
♪ Oh là là, joie de vivre! ♪
♪ Säg inte "ursäkta mig" ♪
♪ Inget "förlåt", nej, nej, nej ♪
♪ Oh là là ♪
[musiken tonar bort]
-[fågelkvitter] -[någon talar högt på bakgården]
[andas ut]
[högstämd musik börjar spelas]
[Agneta på svenska] Hej, lilla fläsket.
Hej, lilla armen.
Åh, min älskade mage.
Älskade, älskade mage.
[musiken sväller ut, blir djupare och högtidlig]
Förlåt.
[musiken avtar och tystnar sakta]
[Agneta skrattar]
JACOB JORDAENS - MÅLARE OCH GRAVÖR
Vill du måla av mig också?
["Love for sale" med Eartha Kitt]
[blåssektionen kommer in]
Så här?
[Eartha Kitt börjar sjunga]
[Agneta stönar och andas tungt]
[stönar och andas djupt]
[skrattar]
[ropar till]
[skrattar]
-[musiken slutar tvärt] -[fågelkvitter]
[Einar] Så frågar du vad den behöver.
-[Einar] Är du redo? -[Agneta] Jag är redo.
[Einar] How do you do, my libido?
How do you do, my libido?
[man hör ekot svara]
[skrattar]
How…
-…do you do, my libido? -…do you do, my libido?
[ekot svarar]
[fransk rockmusik]
[sång på franska]
[Einar] Aha!
[tutar]
Yeehaw!
[franska] Einar! Kul att se dig i den här bilen igen.
C'est la vie, Fabien.
[motorn vrålar]
[dämpad fransk rockmusik]
Want to go for a ride?
[Fabien skrattar till]
[musiken blir starkare]
[alla skrattar]
[musiken tonas ned]
-[måsar skriker] -[ett fartyg tutar]
Ah!
[låg fransk rockmusik]
[Fabien] Voiture.
-[Agneta på svenska] Bil. -Bil?
Voiture.
-Le voiture. -[Fabien] La voiture.
-La? -[Fabien] La voiture.
La.
[Einar] Kom, nu går vi.
-Vad har du där? -Den såg så ledsen och ensam ut.
Den här klänningen ska ha kul.
-Här, den är till dig. -Nämen…
[försäljare] Monsieur!
Jag… Iväg med er nu!
Men har du… Har du…
Ta på dig klänningen. Och be inte om ursäkt!
Vi ses vid bilen klockan tre. Spring nu!
-[franska] Jag kan inte lämna dig ensam… -[svenska] Spring!
-Spring! Kom! -[franska] Nej, hitåt!
[rockmusiken blir högre igen]
[försäljare] Ta fast tjuven!
[Agneta småskriker]
-Oj! -[man] Hallå!
-Vad gör du? -Pardon!
"Pardon"? Ska jag städa upp, eller?
-[Agneta småskriker] -[Fabien skrattar]
[rockmusiken slutar tvärt]
Jag…
[långsam jazzvals på gitarr]
[Fabien stammar]
Jag… Förlåt.
[Fabien] Jag väntar där borta.
[romantisk valsmusik]
Förlåt, men du kan inte gå igenom här.
[valsen blir friare]
[stönar]
Hello.
Wow.
Shoes.
[Agneta på svenska] Ja…
Hej då, fotriktiga skor som är bra för ryggen.
[båda skriker upphetsat och skrattar]
[båda suckar belåtet]
[skrattar]
[franska] Jag går till…
La… La voiture.
Parfait!
[Einar på svenska] Den är till min son.
Ja.
Han tycker om katter, vet du.
Då ska han få den, förstår du.
-Jättefin. -[Agneta] Hej, Einar!
Va?
-[Agneta] Hej. -Hej.
-[Einar småskrattar] Nej, vad fin. -[Agneta] Ja.
Ja.
Men… Ska vi åka?
-Vad är det där? -Visst är den fin?
Han kommer att älska den.
Jaha.
Ja…
Nej…
Men du… Vänta…
[franska] Vad har vi här?
[svenska] Den här ska inte ligga hemma och vara ensam.
Det finns så många katter där i alla fall.
Så…
Den ska… Den måste ha kul.
[skrattar]
Måste ha…
[gråter]
[nostalgisk pianomusik]
Jag kan inte hålla den längre.
Verkligheten.
Min verklighet.
Vilken är din verklighet, Einar?
[Einar] Den jag lever i.
[gråter]
Där jag får tro
att Paul kommer att sitta och leka med sina katter.
[hulkar]
Och där jag får vara glad.
[musiken växer med stråkar]
Den äter upp mig.
Jag valde mig, och inte honom.
Jag valde fel!
[musiken slutar i ett dramatiskt ackord]
[Agneta läser] "Hej Paul.
Du känner inte mig
men det gjorde jag nog inte heller innan jag träffade din pappa.
[livlig dragspelsmusik]
Han har lärt mig att lyssna på… mig.
Och nu är det på tiden att jag lär honom det tillbaka.
Lyssna på sig.
Sluta överrösta sorgen. Sorgen över dig."
Vänta, Einar!
[Agneta] "Jag förstår om du är arg på honom.
Han lämnade dig för att han inte fick vara sig själv.
Därför tror han inte att han har rätt att ta kontakt med dig och älska dig.
Som om det var ett val.
Älska sig själv eller få älska sin son."
-Tvättkorgen igen. -Visst ja.
[Agneta] "Men det är fel. Jag vet det.
Jag vet att man kan göra både och.
Men först måste du hitta en person som hjälper dig att våga.
Annars kanske man går ett helt liv och tror att man inte har nåt alternativ.
Einar är din pappa."
-Skynda dig på. -Ja, ja.
"Men han behöver din hjälp för att våga vara det.
All den kärlek han har till dig har han gett till andra ett helt liv.
Till såna som mig.
Och jag tror att det är dags nu
att den kärleken får hamna där den hör hemma.
Hos dig.
Innan det är för sent."
[Einar hummar]
[Agneta] Vi får inte komma för sent.
-Det är fredag. -Det är det.
[dragspelsmusiken pausar]
[musiken blir mer intensiv]
[Agneta skrattar]
[musiken stegras igen]
[en kvinna nynnar med]
[Agneta nynnar och skrattar]
-[Agneta gnolar högt] -[musiken tonas ned]
[musiken tar slut]
-[Agneta] Nu ska vi se här… -[Fabien] Voilà.
[Agneta] Oj.
-Så där. -[Fabien] Attention.
["Lady Marmalade" hörs svagt som på en radio]
-[Fabien] Voilà. -Det är som en romantisk komedi alltihop.
-Nu ska vi se. -[Fabien] Attention.
[franska] Jag har aldrig haft en kvinna som dig i mitt kök.
Du är en äventyrare, du reser välden över…
[vispande hörs lågt]
Det är väldigt sexigt.
[svenska] Jag tror att du pratar om såsen nu.
[vispande]
[franska] Och nu…
Ska vi smaka?
Utsökt. Bravo.
Vill du smaka?
["Lady Marmalade" fortsätter på radion]
Oj. Nej…
-[franska] Vänta. -[svenska] Vad tråkigt.
-Pardon. -Nej, nej.
["Lady Marmalade" hörs tydligare]
[Agneta] It's so hot.
♪ Voulez-vous coucher avec moi ce soir ♪
♪ Voulez-vous coucher avec moi? ♪
Voulez-vous coucher avec moi?
[musiken blir intensiv]
[franska] Vänta…
[svenska] Oj! Hoppsan! Vänta.
[skrattar]
[stönar av välbehag]
[Fabien stönar och skrattar]
[franska] Du är galen! Du är vacker.
[stönanden hörs]
Bon appétit.
[båda skrattar]
[stönar och grymtar]
-C'est bon? -Oui, c'est bon.
[stön av välbehag]
[en tupp galer]
[Fabien snarkar]
[en fluga surrar slött]
[en duns]
BAR CHEZ FABIEN
["Habanera" ur Carmen börjar speIas]
-[drar djupa suckar] -[borste skrubbar]
[höga rop och stön]
[drar efter andan]
[skriker och stönar]
[drar ljudligt efter andan]
[nynnar besvärat]
[Einar på svenska] Nämen, står du på bordet nu?
[skrattar igenkännande]
-[Agneta] Lägg av. -Jag ser.
Nämen… Sluta bara. Sluta.
[skriker i högan sky]
-[Agneta] Sluta! -[Einar] Jag vill också ha roligt.
Kom så hittar vi på nåt kul i stället.
Jag tycker att det här börjar spåra ur.
Hålla på och plumsa i fontäner och äta sås, och det…
Man måste ändå vara lite realistisk.
Du matar din libido.
Men… Åh!
Den är överfull!
Det är helt totalt övermättat.
Kan jag få tillbaka den? Snälla, lyssna på mig.
-Om du bara ger mig den… -Vad är det med dig?
-Det finns ju… -Paul!
[Agneta] Va?
[franska] Paul är här.
["Habanera" når klimax och tystnar tvärt]
[svenska] Hej, hej.
[Agneta] Det är Paul.
Einar, nu är Paul här.
Einar?
[Einar] Jag måste… Var är min skjorta?
-Einar. -Var är min skjorta?
Einar, kom.
-Det skulle ju inte vara så här. -Snubbla inte nu.
Sätt dig.
Han skulle ju komma till baren.
-På en fredag. -Ja.
-Är det fredag idag? -[Agneta] Nej, det är inte fredag.
Men din son är här.
För att träffa sin pappa.
Förstår du? Förstår du det?
Att din son är här.
Förstår du det?
Tänk att han kom.
Han kom för att han ville träffa mig.
[ett ensamt dragspel hörs]
[golvplankorna knarrar]
[Fabien svär på franska]
[dragspelet slutar spela]
[en väggklocka tickar högljutt]
Du är det vackraste jag har sett.
Oj då.
Jaha, det var…
-Ja. Vill du… Ska vi? -Ja.
[klockan tickar högljutt]
Visst har du varit lycklig?
[mumlar besvärat]
Tja… "Lycklig" kanske var att ta i, men…
Berätta…
Hur mår Margareta?
Mamma gick tyvärr bort för några år sen.
[klockan tickar]
Men du fick en ny pappa.
Det blev väl bra?
"Pappa" skulle jag väl inte kalla honom direkt, men…
Nej, vi har ingen kontakt.
Men barn? Alltså…
Fru och barn?
Nej…
Det blev inte så.
Men du… har haft det bra här, verkar det som.
Alltså, jag har haft ett helt otroligt liv.
Jaha…
Nej, jag ska väl ta och gå så jag hinner med bussen.
[Agneta] Einar!
Nu får du berätta på riktigt som det är. Du är ju jätteledsen.
Skulle jag ljuga för min egen son?
Men han är väl glad att hans pappa haft det bra i alla fall? Eller hur, Paul?
Nu när jag lämnade er. Då är det väl tur att det var värt det?
Åtminstone för mig?
[Paul] Tack för brevet i alla fall. Snällt att du tog dig tid att skriva.
Men… Jag har inte skickat nåt brev.
[Agneta] Nej, det har jag gjort.
-[Einar] Va? -Ja.
-[Paul] Jag drar. -Vad har du gjort, säger du?
[Agneta] Nej, Paul, stanna.
Han vill att du ska vara här. Det är bara att han… Vänta.
Kom. Bra, kom. Nu sticker vi! Kom igen!
Paul! Vänt…
-Vad är det med dig? -Ett helt liv.
-Men sluta! -[Einar] Du har förstört ett helt liv.
-Paul! -[Einar] Du tog det ifrån mig.
[Agneta] Din son är här.
Snälla, sluta. Lägg av.
Vad då "ditt liv"? Han är ju här nu för att han vill träffa dig.
Du har fel.
Han kom för att han kände sig så illa tvungen.
Därför att hans gamla odugliga pappa snart dör.
[Agneta] Men sluta.
Nu har jag förstört hans liv igen.
Och du har förstört det liv jag hade kvar.
[Agneta] Einar… Nej, Einar!
Stopp!
Einar!
[dragspelet hörs på nytt]
Hörru du.
Du skulle ju be mig lyssna.
Du har bett hundratals människor att lyssna.
Nu får du faktiskt lyssna lite själv också.
[dragspelet spelar svävande, med eftertanke]
Du, Einar…
Du är den underbaraste, konstigaste…
…mest kärleksfulla människa jag träffat.
Men om du lyssnar…
[dragspelet spelar en tango]
…så finns där inne också en pappa.
Som springer efter sin son.
Hm?
Du får lyssna.
Lyssna.
Lyss…
Oj!
Jaha… Du…
Skynda nu då!
Skynda dig nu då!
Nej…
Men nej! Nej!
-Stopp! -Paul!
Paul!
Paul.
Jag har förstört…
Han har ingen annan, och jag lämnade honom igen.
Jag är så…
[snyftar högljutt]
[vatten som porlar]
[sväljer och snörvlar lite]
Förlåt.
Jag vet inte hur…
Jag vet inte hur man gör när man är en pappa.
Men jag vet…
…att jag älskar dig.
[lugn, finstämd musik]
[snyftningar och gråt hörs]
[musiken växer]
[sniffar]
[musiken blir storslagen och dramatisk]
-[musiken tonar bort] -[dörren knarrar]
[Agneta] Oj. Hoppsan.
Jag ska inte störa. Jag skulle bara…
Varm mjölk är väl bra om man vaknar mitt i natten och känner sig lite orolig?
Ja.
Ja, det är jättebra.
Det gav jag till mina barn.
Du, kan du föreställa dig…
…att vara mitt i det ögonblick
som man har väntat på i hela sitt liv?
Jag kan inte sluta titta på honom.
Varför står du där?
-Förlåt, jag ska gå och lägga mig. -[Einar] Nej. Kom.
Lägg dig här. Kom ska du få se.
[sängen knarrar]
[högtidlig musik]
[pussar]
Oj.
[man] Agneta.
Agneta.
[någon harklar sig]
-Magn… -[Paul] Vad händer? Vad gör alla här?
[Einar] Har vi gäster?
-Aj! -[Agneta] Oj.
Det här… är Einars son Paul.
Hej.
[Agneta] Och här har vi Einar.
Den homosexuelle mannen.
Ja.
Och just det… Här har vi då… Just det, här kom också Fabien.
Vad kul! Ja, vad bra! Ni har ju träffats där nere då.
Troligtvis också… homosexuell.
Så ja. Yes.
Här har vi Magnus.
-Ja. -Min man.
Som jag är gift med.
Men varför har du aldrig sagt att du har en man?
-Lägg av. Det har jag ju visst. -Nej, det har hon aldrig sagt.
[Agneta] Va?
Det har jag visst det.
Han är både homosexuell och dement. Inte lätt.
Kom. Så.
Hello, sir.
Ah, oui… Bonjour… Oui, bonjour.
Stay!
Jag tänkte nog att du skulle komma hem.
Men när du inte gjorde det så…
Jag…
Det är ju jätteroligt att du är här, Magnus.
Förlåt.
Jag kanske bara är lite ovan.
Men det finns massor av saker som jag…
[Magnus] Det här… Herregud. Det är helt livsfarligt.
-[Agneta] Oj! Hoppsan! -Herregud!
[fnittrar nervöst]
Den här sängen började snurra plötsligt en gång.
Det var jättehärligt.
Du måste ha blivit helt livrädd.
[suckar]
Agneta.
Nu är jag här.
Ja…
Oj, oj. Hur går det?
Då ska vi se.
-Bonjour, Agneta. -Bonjour.
-Comment ça va? -Ça va bien. Et toi?
-Oui. Bonne journée. -Bonne journée.
Åh, du känner folk?
Ja…
Ja, du…
Fint.
Det är väldigt fint här.
I byn, ändå.
Kanske inte som på Franska Gårdar, men…
Har du tittat på Franska Gårdar?
Jag tittade väl på nåt avsnitt bara.
[romantisk gitarrmusik]
Oj, oj.
Vi…
-[Magnus] Vad gör du? Vad är det? -Fontänen.
Den är lite smutsig här.
Nu ska vi se. Här borta har jag nånting vi skulle titta på.
Det var som…
Nu ska vi se här…
Om det var…
-[Fabien pustar] -[Agneta pustar]
[Magnus] Eh… [småskrattar]
Ja… Hej.
Agneta's friend, my friend.
-Non, non, non. Ça va, ça va… -Oui, oui.
-Du behöver inte. -C'est pas la peine.
-Magnus, han behöver ingen hjälp. -Ça va, ça va, ça va.
Han behöver ingen hjälp, Magnus.
[gitarrmusiken avtar]
[sorl på franska]
-Mer? -Nej, tack.
Nähä? Jag tar i alla fall.
-Ja, men då tar jag lite också. -[Magnus] Okej.
Jag har börjat köra 80/20.
Jaså?
Man ska inte behöva välja bort.
Man kan ha en fot i varje värld, så att säga.
-[sorl] -[lugn gitarrmusik]
Men du, vi pratade ju här om…
…om könshår.
[någon klingar i glaset]
När man tror att nåt är slut
så är det kanske bara början på nåt ännu bättre.
Tänk om livet bara är en liten försmak på hur rolig döden är.
Du hörde vad jag behövde
när jag inte lyssnade.
[suckar]
Du är starkare… än min libido.
Jag älskar dig, Agneta.
Oj.
Je t'aime, Agneta.
[Fabien på franska] Skål för Anjeta!
[alla ropar i takt] Anjeta, Anjeta…
[svenska] App, app, öhm…
It is pronounced "Agneta".
Not "Anjeta".
It's A-G-N-E-T-A.
["For me, formidable" av C. Aznavour spelas]
-Oj, hoppsan. -Hoppsan sa.
Oj, oj.
De har en grej här,
att när man blir uppbjuden så får man aldrig säga nej.
Vad konstigt.
Så…
Får jag lov, Magnus?
Tack, men nej tack.
Jaha.
[musiken hörs högre]
[musiken hörs på avstånd]
[folk glammar och ropar]
[glas går i kras]
[musiken hörs på nära håll]
Vad kul att du vill dansa, Magnus!
Jag vet inte om… Jag vill inte.
["For me, formidable" fortsätter på hög volym]
Magnus!
[musiken slutar tvärt]
[suckar] Det blir bra.
-Ska du ha lite vatten, kanske? -Nej, inte sånt från kranen.
Nej.
Jag är inte så bra på det där.
Vad då?
Det där att säga att man älskar och sånt där… Nej.
Jag visar det på andra sätt, som att…
Som att komma hit, till exempel.
Men du vet att jag gör det, va?
-Ja. -[Magnus] Ja.
Ja.
[Magnus] Agneta.
[Agneta] Mm?
Nu får du inte känna dig pressad och så…
…men jag har köpt en biljett hem till dig också, imorgon.
Men den går att byta, boka om och av och allt.
Men imorgon är det fredag.
Ja, ja.
Men jag kanske inte har så mycket mer här att… göra.
-Nej, jag tror inte det heller. -Nej.
Det känns inte alls tryggt att ha dig här.
[Agneta] Oj.
Vi kanske ska ha lite vatten ändå.
Så.
Tack så jättemycket.
-Agneta. -Va?
[Magnus] Oj, oj, oj vad det snurrar.
Oj.
[Magnus gäspar lågt]
[snyftningar och gråt]
[Agneta] Det blir bra.
Jag låg med Fabien.
Mhm?
Och med den där konstnären, Jordaens.
Men vilket fruktansvärt bra val!
-Tycker du det? -Ja.
Jag låg med Marlon Brando häromdagen. Det var toppen.
[sentimental gitarrmusik]
Jaha…
Är det så här det ska kännas när man är klar?
[småskrattar] Jag vet ingenting längre.
Men jag vet en sak.
Det är att du är fruktansvärt vacker
i den där lila klänningen.
Se nu till
att den inte blir så där ledsen och deprimerad
som den var när den hängde där på marknaden.
[ett dragspel stämmer in]
[småsjunger] Jag tror det kan bli sådär som när man köper en stråhatt
på solsemestern och kommer hem.
Den som suttit och passat så bra
blir bara hängandes på kroken.
-Kroken. -Kroken.
-Agneta.
-Kommer du? -Ja…
[musiken tystnade tvärt]
Det blir bra.
[musiken börjar om]
[musiken tar slut]
Varför har du de där skorna nu?
-Va? -[Magnus] De är ju jättedåliga för ryggen.
Jag visste att jag inte skulle druckit det där vattnet.
-[knackar på rutan] -Ja, ja…
-Anjeta! -Anjeta!
[finstämd musik på klarinett och gitarr]
[småskrattar]
-Oj. -Va då?
Jag bara tänkte på igår när vi dansade.
Jag fick sån skämskudde.
Sån tur att ingen såg oss.
Nu ska det bli skönt att du kommer hem faktiskt.
Mycket skönt. Borta bra, hemma bäst.
[Agneta andas väsande]
Åh, sa jag att vi har börjat paddla, jag och Linda?
Det är kul.
Det är riktigt kul.
Är det nåt?
-Vad är det? Mår du inte bra? -Jo… Nej…
-Va? Behöver du spy? -Excusez-moi.
-Men snälla… -Kan jag bara få…
Can we… stop?
La…
-Stop le voiture. -Nej…
Stopp, Magnus! Jag kan själv!
Och förresten heter det inte "le voiture", det heter "la voiture".
Can you stop? Just stop.
Can you just stop the car?
[musiken tilltar och tystnar senare]
Magnus, du behöver inte dansa för min skull.
Det finns ju många som inte…
Det finns massor av människor som inte tycker om att dansa.
Du kan ju inte dansa med Linda, till exempel. Hur mycket du vill.
Vad då "dansa"? Vad menar du?
[Agneta] Vet du vad, Magnus? Jag tror inte att jag orkar mer.
Jag orkar inte lägga mig på nätterna
och tänka på vad jag gjort för fel, vad jag bör göra eller ej.
Jag orkar inte det. Slut. Jag har inte den kraften.
Orkar inte det. Jag orkar inte, vet du det?
Jag orkar faktiskt inte en enda gång till känna mig fel. Jag orkar inte det.
Jag orkar faktiskt inte det.
Herregud…
Vet du, inte en enda gång till vill jag ägna tid från mitt liv
genom att tänka på vad nån annan tänker, i sitt liv, om mig.
Jag orkar inte det.
Jag har förlorat så mycket liv i att tänka på vad andra tycker och tänker om mig
och nu är det färdigt.
Titta, att jag kunde ha det så här. Va?
Det finns, Magnus.
Det finns en annan sorts människa. Det gör det.
-[Magnus] Det är ju franska människor. -Va?
De är franska.
Nej! Eller, jo. Men de är ju nyfikna, Magnus.
De är nyfikna på mig.
Nyfikna på livet.
Nyfikna på allt möjligt.
-De dömer inte. -[Magnus] Vad gör du?
[Agneta] Det finns, Magnus, människor som inte…
[suckar djupt]
-[Magnus] Gud. -…som inte dömer.
Vad gör du?
Sätt på dig! Han kan ju se dig!
-Folk kan se dig, Agneta! -Det hoppas jag verkligen att folk gör.
Va?
Varför är du så konstig, Agneta?
[stilla fågelkvitter]
-[Magnus] Tänker du ens på barnen? -På barnen?
Barnen är väl det enda jag tänker på.
Varsågod, barnen.
Här har ni en mamma som vågar! Som inte skäms för vem hon är
och vad nån annan tycker om henne.
Som är glad, Magnus!
Jag är ju glad!
Är inte du glad för att jag är glad?
Det är väl klart jag är.
-Men… det är inte du. -Va?
Det är inte Agneta!
Det är inte min Agneta.
[Agneta fnyser]
Men det är min Agneta.
Det är precis det det är.
Det är min Agneta.
Jag…
[en kyrkklocka ringer i fjärran]
Det…
Det är min Agneta.
Jag är här!
Agneta är här!
Här!
Jag är ju… Det är ju jag!
[Agneta skriker lyckligt]
[Magnus] You can drive now.
Au revoir, Magnus.
["The winner takes it all" med ABBA]
Nu ska jag hem.
[Agneta skriker och skrattar lyckligt]
Ja!
[fortsätter skrika och skratta]
[skriker, skrattar och jublar]
[Agnetha Fältskog sjunger]
[jubel och skratt]
[rosslar och flåsar ansträngt]
[flåsande]
Je m'appelle Agneta!
[alla jublar glatt]
[applåder]
[skratt och sorl av röster]
Välkommen hem.
Tack.
Champagne!
[alla jublar]
[Agneta skrattar upprymt]
Ah!
[Agneta och Fabien skrattar]
[ljud av kindkyssar]
[franska] Nu så!
-[sorlet tonas ut] -["The winner takes it all" tar över]
[Agneta golar glatt]