Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Ikke glem å puste.
Svir det? Dette er bare begynnelsen.
Ikke gi opp. Kom igjen!
Inn med albuene!
Hold fokus.
Kom igjen, ikke gi dere!
Stå på! Boksing består av gjentakelse og utholdenhet.
- Hei. - Dukk. Høyre, venstre, dukk.
Venstre, høyre, hook, dukk. Venstre, høyre, uppercut, høyre, dukk.
Venstre, høyre, hook, dukk.
Uppercut, høyre... og vi trekker oss tilbake. Noen spørsmål?
- Jeg må tisse. - Når er vi ferdige?
- Er du en dame? - Er musklene ekte?
Jeg må gå. Jeg overlater dem til deg.
- Ja, kjære? - Hvordan går det?
- Er du fortsatt på jobb? - Ja, jeg drar nå.
Tuller du?
- Jeg drar. - Jo da.
- På jobb. - Jeg drar.
- Jeg lover. - Hold opp.
- Nå! - Det står i kalenderen.
- Vi var enige. - Jeg drar!
- Vi kan ikke tulle med det! - Jeg kommer jo. Du er en plage.
- Vent. - Hva?
Det er stillingen.
- Jeg så en video. - Hva?
- Stillingen funker ikke. - Du følger heller en video?
Er du sikker? Vincenzo liker den. Han er klar.
Å la et så stort potensial og talent forsvinne på den måten...
- Det ville være helligbrøde. - Vincenzo. Ja.
- Vent! - Hva?
- Din mors madrass. - Hun er død.
Akkurat. Det er som om hun er i den. Hører og får med seg alt.
- Så det er en madrasskonspirasjon? - Ja.
Ok.
Stikk. Vekk med deg, mamma. Kom igjen, på tide å dra!
- Så, skal vi lage denne babyen? - Ja.
- Rist på hodet for å være sikker. - Ok, kom an.
- Sånn. - Ja.
Slutt å krangle.
- Det er ham, jeg skjønner ikke. - Han vil forfremmes.
- Vil du forfremmes? - Ja.
EGGLØSNINGSDAG
Jeg kommer. Jeg sa det jo, jeg kommer.
Jeg ser en svak skygge der. Det er en linje til.
Det er et hår.
- Ja, én linje. - Ser du?
GRAVIDITETSTEST
Jeg vet ikke når eller hvordan, men vi skal bli foreldre. Ok?
Sånn, ja. Et lite smil.
- Seriøst? - Hva? Videoen sa det kunne øke muligheten.
Det kan doble muligheten.
- Snakk med Vincenzo. Ja. - Jeg skal banke ham.
Vincenzo! Kan du våkne? Kødder du med meg, fôrer jeg deg ikke.
Du må gni magen med ricinusolje og si...
Må vi ofre en geit før vi legger oss? Ok, men Vincenzo begynner å få hetta.
- Hvem er Vincenzo? - En fjern slektning, Nadia.
- Hold opp! Driver du med sihr? - Nei, det er det ikke.
Nei, akkurat, Nadia.
- Snakker han arabisk? - Nei.
Han kan to ord og bruker dem. Hva sa du?
- Du kan gni deg med brokkoli også. - Jeg ringer tilbake, mamma.
Kom hit! Når lærte du sihr?
Unnskyld.
- Jeg kommer. - Du er en plage.
- Masse kyss. - Jeg er lei av å ringe hver gang.
Det fungerer ikke. Det fungerer ikke!
- Ses i kveld. - Ja, vi ses.
IVF-STEGENE
Det er veldig enkelt. Jeg skal forklare.
Vi stimulerer eggstokkene, samler inn eggceller og befrukter dem.
- Så samler vi de levedyktige embryoene. - Og...
- Når gjør vi det tredje trinnet? - Innhentingen av sæd?
Det gjør vi nå.
- Kom igjen. - En sykepleier kommer og henter deg...
- Klokken åtte? - Og så?
- Ingen sykepleier. - Ikke vær sånn.
- Tar du på deg selv om morgenen? - Man kan ikke planlegge sånt.
- Hva så? - Er alt ok?
- Ja da. - Han gjør det.
- Det går bra. - Nei.
- Jeg gjør det ikke. - Jo da.
- Han skal gjøre det helt nydelig. - Jeg skal gjøre det.
Du skal gi alt.
- Ja, ok. - Ikke etterlat noe.
Det er ikke det samme.
Så langeren din har vært her.
Kan du gi meg yoghurten mellom crack-pipene? Takk.
Ser du etter meg, setter jeg ei sprøyte under trappa.
- Takk skal du ha. Jeg orker ikke mer. - La oss gjøre det.
Er du klar?
- Du kunne ikke gjort dette. - Jeg er redd. Jeg hadde ikke klart det.
- Du klarer det. - Ja.
Vi har ett levedyktig embryo. Skal vi overføre det?
- Jeg skal ta ut spekulumet. - Hva? Er det alt?
Det er bra, du kan gå ned.
Kom, elskede. Det går bra.
Jeg er redd. Jeg vil bare bli liggende.
LABORATORIUM
Ta den.
Hallo?
Ja, madame Belkacem? Dette er doktor Saada.
Ja?
Vi har fått resultatene.
Embryoet festet seg ikke.
Er det min feil?
Nei.
- Er det meg, da? - Nei.
Det er dere to sammen. Det fungerer ikke.
Dere har to muligheter til. Embryodonasjon eller adopsjon.
Hva er embryodonasjon?
Et par som har fått barn,
som ikke trenger embryoene sine, kan donere dem.
Jeg forstår ikke. Vil hun ha noen andres barn i livmoren?
Du vil bære et barn som ikke har din DNA, men som du vil føde.
Det ville være deres barn. Tenk over det en stund.
Hva gjør vi? Ser en film? Noe lett?
En film?
Ja, en film. Noe lett. Bare for å tenke på noe annet.
Nei, jeg klarer ikke å tenke på noe annet.
Så du har gitt opp allerede?
Vet du hva? Jeg gjør mitt beste.
Natta.
INGENTING Å TAPE
TI ÅR SENERE
Boksing er ingen spøk, ikke et videospill eller en tegnefilm. Ok?
Men motet til å fortsette selv om du er redd.
Du slåss med knyttnever, bein og mot.
Dere lærer ikke å slå, men å vite hvem dere er, og dere er viktige.
Mamma?
- Mamma? - Ja?
- Tror du vi vil vinne? - Vi har allerede vunnet.
- Dere er løver. De mjauer ikke, de... - Brøler!
- Er dere klare? - Ja!
- Hva er styrken vår? - Mot, ikke sinne!
- Når gir vi opp? - Aldri!
- Når gråter vi? - Etterpå, ikke underveis!
En, to, tre!
- Kom igjen! - Kjør på!
Gi alt. Du kan dette. Som på treningen.
- Fokuser. - Mamma.
- Forstått? Fokuser! - Mamma!
Se, han er halvparten så stor som deg.
- Du klarer det! - Jeg så ham ikke.
Kom igjen!
- Si at størrelsen ikke betyr noe. - Det gjør den ikke.
- Har han spist verdensmesteren? - Er du redd? Se på meg. Er du det?
Det er vi aldri. Forstått? Du kan æreskodeksen.
Høflighet, mot, ære, og aller viktigst...
- Rævkjør ham. - Rævkjør ham.
- Sett i gang. - Kom igjen.
- Gi alt! - Kom igjen!
Kom an!
- Stå på. - Ja, Noa!
Kom igjen, skatt.
- Nydelig! Mamma, så du det? - Ja!
- Hold garden oppe. - Det er gutten min!
- Dukk! - Ja, gutten min. Kom igjen!
Du har potensial. Noe er veldig bra.
- Hei! Hvordan går det, mesterbokser? - Hvordan går det, Paul?
- Går det bra? - Ja.
Du kom.
Det er siste kvelden før jeg drar igjen. Jeg måtte jo det.
- Få se leppa di. Nydelig kamp. - Takk.
Kommer du bestemor?
Han hater meg.
- Forhåpentligvis mindre enn deg. - Det ler du av?
Han hater deg ikke. Han er vant til å leve uten deg.
- Hva skal dere? Vi kan gå ut og spise... - Vi har allerede planer.
Mamma!
Fy faen!
Kom igjen!
- Jeg skal på karusellen etterpå. - Greit.
Du ser utslitt ut. Her.
Vent på meg!
Noa!
Flytt dere. Noa! Ring etter hjelp! Går det bra?
Ring etter sykebil.
- Er du moren? - Ja.
Vi har ringt.
- La ham være, gå unna. - Gå vekk.
- Gå til side! - Gi ham plass.
Jeg skal forklare hva vi har identifisert, og hva vi skal gjøre for å behandle ham.
Hva feiler det ham?
Noa har leukemi.
Blodkreft. En alvorlig sykdom, men nå kan vi behandle den.
De fleste behandlingsformene er svært effektive.
Men han må starte med cellegift nå, og om tre uker, avhengig av resultatene,
ser vi om han trenger en beinmargstransplantasjon.
Vi starter cellegiften i morgen.
Han vil bli her i minst fem uker for den første runden.
Det fins mange pasientforløp. Det viktige er at diagnosen kom fort.
Teamet vårt er her for å støtte dere.
Har du noen spørsmål?
- Vil han dø? - Hvorfor sier du det?
Vi skal behandle ham.
Jeg så i journalen at dere har opplevd mye allerede.
Så jeg stoler på at du hjelper meg å støtte Noa.
- Og skolen? - Det er bra at du ikke liker den.
Det er bedre enn å være her. Kan jeg trene etterpå?
Etter behandlingen.
Når du er bedre. Du vil bli trøtt. Du kan ikke starte med en gang.
- Men konkurransene... - Jeg vet det. Men ikke i år. Ok?
Du må bli frisk først.
Greit. Vi må ringe faren din.
Nei.
- Hva mener du? Vi må si det til ham. - Jeg vil ikke det.
Hei, mine damer.
Noa, din kjekking. Jeg er Kevin, en verdensberømt sykepleier.
- Fra Montreuil, Château Rouge... - Hei.
- ...Montluçon, hele veien til Kinshasa. - Hei.
Vi skal sette inn et kateter. Har du hørt om det?
Hei, syns du han er morsom?
- Nei. - Noa.
- Ser du? Du er ikke morsom. - Ikke morsom? Jeg? Ikke morsom?
- Og du er litt rasistisk. - Jeg? Rasistisk?
- Ja, det er rasistisk. - Jeg kan snakke med belgisk aksent.
- Vet du hva vi skal gjøre i dag? - Nei.
Sette inn et kateter. Det er et rør under huden din, så du kan få medisiner.
Ikke la oss kaste bort tiden. Jeg skal sette i gang.
Jeg skal hente litt snacks. Du skal få peanøtter, isbiter...
Kom igjen. Gjør det vondt? Sånn, ja.
Greit.
Jeg kan snakke med aksent fra Québec.
Denne fordømte i.v.-en gir ikke mening.
Beklager at jeg ikke svarte. Jeg har masse å gjøre.
Jeg har akkurat landet, men drar igjen med en gang.
Jeg ringer når jeg kan, ok?
Gi Noa et kyss fra meg. Ja, gjør det. Ha det, vi snakkes.
Pokker, Jada, hva er det som skjer? Vil du ha fri nå? Det er helt vilt.
Jeg trenger også ferie. Det gjør vi alle. Selv Sanka. Vil du ha ferie?
- Nei, jeg vil ha mer lønn. - Mer lønn. Ok, han er morsom.
Jeg har aldri bedt om noe. Jeg må ta meg av sønnen min.
- Jeg trenger bare kortere arbeidstid. - Greit, ta deg av ham.
Men restauranten må fortsette. Vi må ha en løsning.
- Gi meg mer penger, så løser jeg det. - Ser du hva du gjør mot meg?
- Sanka, du overdriver. - Ta det med ro, det går fint.
Jeg har lagd en fin dessert til sønnen din.
Vi fortsetter. Han tapte som vanlig.
- Der fikk du! - Nei, ta det tilbake.
- Ta tilbake kortet. - Jeg sa det.
- Den satt! - Hører du på meg når jeg snakker?
Kom an, hold opp. Spill.
- Ta tilbake kortet. - Kom an, spill!
- Men han hører ikke på meg. - Der fikk du det!
Hva gjør du?
- Sett deg. - Sett i gang. Jeg skal huske det.
- Mya! Vi får ikke spilt. - Jeg skal huske det. Du støtter dem.
- Nei! - Du skjønner ikke.
Når vi spiller, er du ikke søsteren min. Jeg vil vinne, som på TV.
Jeg skal spille nå. Greit.
- Jeg vant! - Hva? Tøys.
- Du vant ikke. - Stans!
Om du sier pass to ganger uten å få et par, taper du. Så slutt å klage.
- Inès vant. - Tullprat!
Sånn. Jeg vant.
- Nei da. - Vil du spille?
Hei. Kom, du kan sette deg her.
- Greit, vi gjør det igjen. - Sett i gang.
Du stokker veldig fint.
- Vi spiller! - Kan jeg spille?
Nei, det går bra.
- Hvorfor det? - Du har dårlig ånde!
Du kan spille, men om du taper, ikke sukk, ok?
- Han vil sukke. - Ikke sukk!
- Kom igjen. - Ja, del ut kortene.
- Hva heter du? - Noa.
- Og du? - Jeg heter Inès.
Se på dem.
Det er kjærlighet i lufta!
La oss være. Har dere ikke venner?
Men jeg skjønner det. Hun er den eneste med hår.
- Ei svart jente med blå øyne? Sprøtt. - Det er sant.
En gang til.
- Sånn. - Jeg vet ikke hva som er høyere enn ess.
- Jeg vet ikke. - Og så?
Du forsinker spillet. Kom igjen! Det er som om du har minislag.
- Jøss. - Kom an.
Der har du det. Kjør på.
- Og vær så god. - Her.
Hva er det? Er det mitt?
- Det er mitt. - Nei, det er mitt.
Seriøst? Det er ikke de ville krøllene deres.
- Jeg vil bli som de andre. - Ta det rolig. Det vokser ut.
Se på besta. Hun mistet tennene, de kom tilbake.
- Hun dro til Tyrkia. - Vi skal sende deg dit også.
Se på moren din. Når hun nyser, tisser hun på seg.
Det er ingen grunn til å bli flau.
Kom igjen, vi spiller.
Kom an. Spill, gutten min.
HVA ER BARNELEUKEMI?
- Hva betyr det? "Hematopoese"? - Produksjonen av blodceller.
- Og "akutt lymfoblastisk"? - Det er typen leukemi han har.
Kroppen lager for mange hvite blodlegemer.
Men de syke cellene tar plassen til de gode.
Og cellegiften ødelegger alt?
Mamma er her.
Det går bra. Jeg vet det, skatt.
- Jeg orker ikke mer, mamma. - Jeg vet det, vennen min.
Apen strekker ut hånden og tar vannflasken min.
Og den stikker av med vannflasken min.
- Se på ham. - Pokker ta.
- Ikke diskré. - Du kan se det på lang avstand.
- Å ja. - Han er så avslørt.
- La hun merke til ham? - Nei.
Se på psykopattrynet hans.
Hei, Nono.
- Kom, Nono. - Kom.
- Hvem ser du på sånn? - Ingen.
- Løgner. - Ja, du liker henne. Det er lett å se.
- Vet ikke hva dere mener. - Vi skal ikke gjøre narr.
Vi har vært forelsket. Vi vet hvordan det er.
Ja, liker du henne?
Tja, når jeg ser henne, er det som om alt annet blir uklart.
- Han er søt. - Så søt.
Hold opp.
- Det så jeg ikke komme. - Slutt.
- Som en kjærlighetssang. - Du har ingenting å tape. Gå til henne.
- Da dummer jeg meg bare ut. - Kom an. Se godt på henne.
Hva er verst? Snakke med henne, eller miste sjansen?
- Ta sjansen. - Gjør det. Hun biter ikke.
Du vil bli enda kjekkere, Noa.
Skal hun like deg?
Barber det vekk.
Ok, men gjør det du.
Sånn. Det er ikke så ille.
Han er tilbake. Vi må snakke med faren din.
- Paul. - Står til, Nadia?
Det går bra. Og med deg?
- Er hun her? - Ja.
Er alt i orden?
Hvorfor tilkaller du meg?
Hvor er Noa?
- Noa! - Han er syk.
Hva feiler det ham?
Leukemi.
- Hvor lenge har du visst det? - I et par uker.
- Kødder hun med meg? Nadia? - Nei.
Kødder hun? I et par uker?
Du ba meg dra til helvete. Han ville ikke si det.
Ville ikke? Hørte du på ham? Er ikke du moren hans?
Hva? Er jeg moren hans? Skal du lære meg å være mor?
Hvordan skulle jeg si det? Mellom flygningene dine?
Du alt ut fra din idé om sannhet.
- Din prisme. Jadas sannhet. - Sannheten er at jeg er her hver dag.
- Jeg vil være her, men får ikke lov. - Ikke lov?
- Du skylder alltid på andre! - Ro dere ned! Snakk i det minste rolig.
Dette er ikke om oss. Jeg vil se ham. I dag. Ikke i morgen eller overmorgen. Nå.
- Hvor er han? - På sykehuset.
Hvilket?
- Jeg må snakke med ham. - Hvilket?
Forberede ham. Han er sint på grunn av separasjonen.
- Er dette nye hansker? - Nei.
Da du var liten, ville du aldri ta dem av.
Du gikk gjennom en hel periode sånn, selv da du sov.
Mamma har fortalt det.
Det har hun sikkert.
Sa hun at vi fant deg en kveld i sengen der du lå sånn, med knyttede never?
- Klar til å slåss? - Kom du for å si det?
Greit, Noa. Kom an, gi meg en høyre. Ta dem på og slå meg. Du skal få lov.
- Da kan vi komme videre. - Jeg slår hardt, du er ikke klar.
- Like stor i kjeften som moren din. - Jeg blir aldri bedre enn henne.
Det er sant.
Hei, Noa.
Jeg er lei for det.
Lei for hva?
For... For alt.
Moren din og jeg kjempet så hardt for å få deg at vi såret hverandre,
men du skulle ikke måtte tåle dette.
- Hvordan har Noa det? - Han virker ok, men...
- Er dere klare? - Ja!
- Og er dere skalla? - Ja!
- Forsto dere? Skal vi barbere Coralie? - Ja!
Vi feirer Coralies operasjon i morgen!
La meg høre det for Coralie!
Coralie!
- Hvilken sang vil du ha? - "Laisse-moi" av KeBlack.
La meg høre det! Hun har god smak.
- Datteren din er nydelig. - Takk.
Ja!
- Så den store dagen er nesten her? - Utrolig. Hun er endelig klar.
- Jeg er så glad på dine vegne. - Coralie!
Jeg har ikke klart å gråte på nesten ett år. Ikke en eneste gang.
- Gi alt! - Jeg klarer det ikke.
Det er normalt. Vi gjør oss harde. Så kan vi det ikke mer.
Men se på dem. De gir blaffen, de har det gøy.
Kom an, vennen min.
Jeg kom hjem til deg, tok alt Selv hjertet ditt tok jeg
Baby når like langt som Luffy Skjønner du?
- Han lærte meg den. Hva syns du? - Jeg elsker det!
- Her, kom igjen. Mor deg. - Kom.
- Bli med meg. - Slipp.
- Kom. - Jeg kan ikke danse.
Hun er i DM-ene mine, vil ha meg tilbake Aldri i livet
Hun sier: "Jeg er bedre enn damene dine" "Nei, det er slutt"
Ikke bring ulykke Ikke gjør det, vær så snill
Vi er ikke som før Hun vil møtes snart
Ikke bring ulykke Ikke gjør det, vær så snill
Vi er ikke som før Hun vil møtes snart
Ja!
La meg være Vær så snill, la meg være
Aldri i livet, sa jeg Vær så snill, la meg være
La meg være Vær så snill, la meg være
Aldri i livet, sa jeg Vær så snill, la meg være
Jeg så fremtiden i hjertet mitt Jeg så ikke meg med henne
Alt sover Jeg er ute av synk
- Du skjønner - Å ja
- Hva vil du til slutt? - Si det
- Gnisten er borte - Hvorfor?
Hun gjør meg gal Hun og jeg er bare gammelt nytt
Ikke bring ulykke Ikke gjør det, vær så snill
Vi er ikke som før Hun vil møtes snart
Coralie!
Ikke bring ulykke Ikke gjør det, vær så snill
Vi er ikke som før Hun vil møtes snart
Sover du?
Kan jeg få ligge her?
Coralie sa at du liker meg. Er det sant?
- Ja, jeg liker deg. - Jeg vet det.
Se på meg.
- Fra nå av er du ektemannen min. Ok? - Ok.
I så fall kan vi dra på rådhuset når vi drar herfra.
- Med en gang! - Det er best for deg.
Jeg må fortelle deg noe.
- Jeg ble født etter en embryodonasjon. - Hva er det?
Foreldrene mine lagde meg ikke. De lånte et egg.
Foreldrene mine fikk låne penger.
- Det er noe annet. - Det er du som snakker om embryoer.
Det stemmer.
- Er du redd for å dø? - Ja. Og du?
Hør her. Ikke snakke med andre jenter. Nå heter du Noa Coulibaly.
Cellegiften virker, men han har en sjelden leukemiform. Den er aggressiv.
Det er bekreftet at Noa vil trenge en beinmargstransplantasjon.
Så snart som mulig.
Jeg har satt ham på ventelisten.
- Vil det ta lang tid? - Det kan det.
Vil... Vil vi finne en passende donor?
Sjansene er små, men de fins.
Og om vi ikke finner en?
Gitt opprinnelsen hans, kan vi finne en hos dem som ga dere embryoet,
eller noen som fikk et embryo fra samme donor.
- Han kan ha en bror eller søster? - Ja, selvsagt.
Det er vår beste mulighet.
Jeg skal snakke med senteret som hjalp oss. Jeg skal kontakte dem.
Ok.
Vi må bare bruke litt tid på å forklare Noa hvor han kommer fra.
- Han vet ikke om sine biologiske foreldre? - Nei.
Jo.
Hvorfor?
- Han hadde rett til å vite det. - Vi skulle si det sammen.
Vi er ikke sammen mer.
Hva så? Fordi vi er separert har du monopol på ham?
Nei, fordi du dro langt vekk. Det har skapt avstanden.
Jeg kom tilbake!
- Når? - Når jeg kunne.
Hei, vær så snill.
- Jeg prøvde å treffe ham når jeg kunne. - Når da? To ganger i året?
Så vidt? Skulle vi takke deg?
Jeg kunne ikke vente. Han stilte spørsmål, og jeg svarte.
Jeg takler hverdagsproblemene. Det er det "å være her" betyr.
Jeg skal gå gjennom mappen,
kontakte familiene det gjelder og se hva som kan gjøres.
Sånne forespørsler må jo være vanlige?
Nei, bare et par hundre barn blir født fra donerte embryoer hvert år i Frankrike.
Men de fins.
Ja, men de skaper mange juridiske og etiske spørsmål.
Selv for oss her. Vi famler oss fremover.
Lovene utvikler seg, men ikke raskt nok.
- Ja, mamma? - Så, hvordan går det? Noe nytt?
- Jeg har vært på senteret. - Hva sa de?
Foreldrenes identitet er beskyttet og er vanskelig å få vite.
- Men det er en krise. - Vent, mamma. Jeg ringer tilbake.
- Pust inn. - Du er ikke alene.
- Pust ut. - Du er ikke alene.
- Coralie ser deg. Hun er glad i deg. - Bli med meg.
Jeg vet det.
Mamma?
Nei!
Hun er borte!
- Ingen vil få oss friske. - Jo.
- Hva gjør vi her? Fortell meg sannheten! - Jeg gjør det.
Hva er dette? Det er fælt. Det kommer i veien.
- Jeg vet det. Ikke rør det. - Se på meg. Jeg er død!
Ikke si sånt. Pokker heller, Noa. Ikke si det.
Hun var min beste venn. Hun var meg, og jeg henne.
- Nå er det min tur. - Det vil ikke hjelpe oss heller.
- Det betyr ingenting. Det vil virke. - Jeg vil ikke dø. Jeg vil hjem.
Ikke gråt.
- Jeg vil ikke dø. - Nei da.
- Jeg vil ha mamma. - Mødrene deres kommer.
Ingen skal dø her, forstår dere?
Ikke du, ikke noen. Ok?
Vi skal slåss sammen. Vi skal ikke la denne dritten vinne. Ok?
Ja.
Hei, Noa. Du er en mester. Du kan slåss.
Dere kan slåss. Dere er mestere.
- Ja. - Akkurat. Der har vi det.
Ikke stå bak der. Hva heter du?
Vincenzo.
- Greit, kom hit. Kom nærmere. - Ja.
Kom igjen. Kom nærmere.
Hva pleier du å si? Jeg kan ikke dette.
Løver mjauer ikke, de...
Brøler.
- Hva sa du? - Brøler.
- Løver... - Brøler.
- Jeg kan ikke høre dere. Løver... - Brøler!
Kom an.
- Kom igjen, smil. - Vi skal slåss og så skal vi hjem.
- Ja. - Ok?
Vi skal dra hjem.
- Hei. - Hei.
Sønnen min må på listen for beinmargstransplantasjon.
Legen din må be om det. Reglene er strenge.
- Har du sett... - Hvor lang tid tar det?
Mellom tre og seks uker.
Øker det sjansene om jeg kontakter flere sykehus?
Registeret er for alle sykehus i landet.
Vi kan ikke endre plassen hans på listen. Det tar tid.
VINNER JEG IKKE, FORTSETT FOR MIN SKYLD
- Madame Durand kan ikke treffe deg. - Hun kjenner saken. Det er viktig.
- Hun kan ikke. - Vet hun at det er meg?
Ja. Gjør en avtale, så kan vi hjelpe. Nå er det umulig. Beklager.
Jeg hørte at du var her. Jeg gjør mitt beste, men du må være tålmodig.
Sønnen min har ikke tid. Kan vi gjøre noe juridisk?
- Forespørselen er sendt. - Jeg vil ha et svar. Ikke kødd.
Vi har snakket om det, det fins lover og regler. Uansett har han...
Faen!
Vær så god.
- Madame Durand? - Madame Belkacem?
- Kan jeg få kaffe? - Snakket du med donorene?
Ja, vi fikk identiteten deres.
De hadde en datter, men hun døde for to år siden.
Jeg beklager. Jeg har gjort alt jeg kunne. Og...
- Fantes det andre mottakere? - Ja, et annet par.
Men familien vil ikke ha noe med det å gjøre.
Hva mener du?
- Det er deres valg, vi må respektere det. - Sa du at prøven er enkel?
Beklager, jeg har gjort alt jeg kunne. Farvel, ha en god dag.
Jeg har ventet i ti minutter.
- Hva? - Jeg har ventet i ti minutter.
- Lever du fortsatt? - Hva?
Jeg kommer straks.
- Hei, Jada. - Jeg kommer.
Sett deg. Kaffen kommer. Beklager forsinkelsen.
Problemene dine kan ikke bli problemene våre.
Du har rett. Driv din egen restaurant.
Hei, hva driver du med? Stans!
Se deg for!
Hei, hva driver du med?
- Slipp meg. - Stans!
- Hva er dette? - Slipp.
- Hun tvang seg frem! - Jeg ville bare snakke med deg.
Det er viktig.
Dette er ikke måten å gjøre det på. Jeg kan ikke gjøre noe.
Vi snakker om min sønns liv.
De nektet. De vil ikke utsette barnet for en ryggmargsdonasjon.
Ryggmarg? Har du blandet sammen tingene?
- Sa du det? - Det endrer ingenting.
Det er hennes rett.
- Jeg vil snakke med henne. - Det er umulig. Anonymiteten er beskyttet.
Kontakt henne du, så snakker jeg med henne.
Hun må lytte. Fra mor til mor blir det annerledes. Vær så snill.
- Jeg forstår fortvilelsen din. - Du forstår ingenting.
Du blandet sammen beinmarg og ryggmarg.
Vil du hjelpe meg? Ring henne.
- Du... - Det står der. Du har det rett foran deg.
Vær så snill. Jeg ber deg.
- Greit, hør her. Du må... - Det er enkelt.
Du må forlate bygningen. Jeg har gjort det jeg kan. Arkiver den.
Det er alt? Arkivet? Dere gir bort embryoer og ber oss dra til helvete?
Jeg risikerer å miste jobben.
Og jeg, sønnen min.
Jeg er redd.
Jeg er så redd, du aner ikke. Jeg har aldri vært så redd.
Du kan ikke forlate meg.
Jeg er ingenting uten deg.
Du kan ikke slutte å slåss. Du kan ikke gi opp.
Ikke sant, vennen min?
Jeg er glad i deg.
Skatten min.
Hva er galt? Ungen min!
Hva skjer?
- Hjelp! - Krise på 716!
- Jeg kommer. - Fanta!
- Han har kramper! Hjerteredningsutstyr! - Her!
Gå, vi tar oss av ham. Fort. Maksimal oksygen.
Har du ringt legen?
- Bli her. - Doktor?
- Bli hos oss, Noa. - På 716.
Det er Noa, han har kramper.
- Gjør klar Rivotril. - Pust, kompis. Bra.
Pust.
- Ja, han blir overvåket. - Ok.
- Pust inn i masken. - Kommer legen?
Ja, vi gjør klar i.v.
- Glukose. - Oksygen?
- Ja, jeg kommer. - Pust.
- Vi har prøven... - Hvor skal du?
- To minutter. Han kan ikke dø som Coralie. - Jada.
- Vent. - Vi sitter i et møte. Gå ut.
- Vi har ventet i ukevis på listen. - Jeg sa at prosessen tar tid.
Hvor mye lenger?
- Vi klassifiserer etter alvorlighetsgrad. - Er det ikke alvorlig nok?
Er sønnen min et lotteritall?
- Kom. - Vent.
Noa har prioritet. Men uten en donor kan vi ikke øke farten.
- Vi venter på en. - Og om det ikke kommer noen?
- Vi holder ham stabil, og så får vi se. - Vi får se?
- Som med Coralie? - Kom.
- Gå ut. - Kom igjen.
- Kom deg ut! - Kom, da. Bli med meg.
Du krangler jo med alle.
Med legene, med kollegaene dine. Med meg også.
Jeg er ikke sint, jeg er syk. Syk av å se ham sånn. Hva skal jeg gjøre?
- Vente rolig til de sier at det er over? - Selvsagt ikke.
Hva tror du? At du vil få hjelp ved å vende alle mot deg?
Jeg driter i om de er imot meg, jeg gir meg aldri. Jeg kjemper til siste slutt.
Ja, men ikke sånn, Jada.
Du kødder til alt. Se på meg.
Slutt å tro at du ikke trenger noen.
Har aldri opplevd noe annet.
Vent! Takk.
Jeg hadde nesten glemt dere.
- Kom an. - Det kalles samarbeid.
- Bra. - Vi ses i morgen.
Det er flott. Ha det.
- Du er ikke lite frekk. - Jeg ville si unnskyld, ikke lage bråk.
Jeg betaler for en mappe.
- Jeg kan ikke. - Det er viktig.
- Jeg har ikke tid. - Vet du hva?
Hei, åpne døren!
Åpne!
Faen i helvete!
ARKIV PARKERING
ARKIV
Kom igjen.
2007... 2009.
2011.
Hvor er du?
Jeg får bråk på grunn av dette tullet.
B.
Jeg hører deg. Kom ut derfra.
Pokker, denne jobben gjør meg sprø.
Å, den merra!
- Stans! - Det er henne!
Stans!
- På siden! - Til parken!
Stans!
Hvor faen står det?
Kom igjen.
Hvor faen er det?
Hvor faen står detaljene?
Pokker ta.
- Det tar bare et minutt. - Jeg må si ifra til sjefen.
Det er syke barn her. Dette går ikke an.
Jada Belkacem? Bli med oss på stasjonen.
- Hva har hun gjort? - Det vet hun.
- Jeg skulle si det. - Hva faen er dette?
- Til stasjonen. - Nei, jeg skal forklare.
- Du blir med. - Sønnen min er syk, jeg kan ikke.
- Ikke rør deg. - Ro deg ned!
- Dette er et sykehus. - Det er syke barn her!
- Dette går ikke. - Slipp!
- Slipp meg! - Jada.
- Rolig. Ikke gjør noe dumt. - Hva driver du med, Jada?
Ikke gjør noe dumt, sa jeg.
Legg vekk våpenet.
Gi meg pistolen din.
- På benken. - Rolig.
Gå unna.
Kom dere ut.
Vi skal gå.
Jada, hør på meg. Du holder på å klikke. Dette løser ingenting.
- Jeg gjør det for ungen. - Jada, se på meg. Ikke sikt på meg.
- Jeg kan ikke gå fra ham. - Jada...
- Gå din vei. - Nei, jeg blir hos deg.
Kom deg ut!
- Bare gå. - Jeg skal gå. Ok.
Få kortet ditt.
Mot veggen.
Gå.
Håndjern og nøkler.
Hva gjør du? Pokker ta.
Det er for hans skyld.
Dette er sinnssykt.
Jeg trenger deg utenfor.
Ok?
Fanta.
Lås nødutgangen. Kom igjen.
Dette er vanskelig, men ta deg sammen. Barna er ikke ansvarlige.
Hvorfor gjør du dette?
Det kan finnes en donor. Vedkommende må komme hit.
Om noe går galt, kan du ta deg av barna?
Nå, ja.
Plugg den ut. Begge to.
Og mobilene her. Alle sammen.
- Mobilen din. - Den er i skapet mitt.
Alle må gå dit. Kom igjen.
Unnskyld!
POLITI
Ok, kom igjen.
Jeg vil ikke skade noen. Ikke dere eller barna.
Om det er krise, gjør vi det vi må.
Om dere gjør som jeg sier, vil alt gå bra.
Kan jeg stole på dere?
Når skal vi spise?
- Er du sulten? - Skrubbsulten.
Det er de også.
- Kom. - Få opp farten.
Vi har ventet en stund, men dere kranglet.
Kom an, gå.
Vi skal ordne det.
Fatou, Anissa, sett i gang.
Ikke si noe til barna.
- Hvorfor gråter du? - Jeg fikk ikke dessert.
- Du ser ut som du spiste opp alt. - Du vet at jeg slanker meg.
BEREDSKAPSTROPPEN POLITI
- Beredskapstroppen er klar. - Vincent, du tar deg av sikkerheten.
Området er sikret...
Hei, Manenti, beredskapstroppen. Dan, min assistent.
Jeg er Juliette Lambert, sykehusdirektør.
Barneavdelingen er isolert, men jeg kan ikke stenge alt.
Sykehuset må være trygt.
Det foregår operasjoner, familier stoler på oss, vi må jobbe.
Forstått. Vi stenger ikke.
- Vi tar over nå. Har du tegningene? - Ja.
- Hva vet vi om henne? - Jada Belkacem, 41 år gammel.
Hun jobber på et brasseri. Enebarn, har vært separert i ni år.
Hun har bare ett barn, Noa, ti år. Han blir behandlet her på sykehuset.
- Ikke noe rulleblad, ingenting. - Oppfattet. Troppen tar over.
Avlytt hennes mobil og alle linjer til avdelingen.
Få en liste over alle ansatte og prøv å kontakte dem.
Jeg vil ha så mange som mulig i åttende etasje.
Vurder alle mulige utganger.
Men ikke glem at vi er på et sykehus. Vi kan ikke stenge alt.
Vi venter på at Campos skal forhandle.
Det foregår en aksjon.
- Gå unna. Fortsett videre. - Gå, vær så snill.
Ikke ring meg.
Pokker ta, hør på meg. Du er omringet.
Dette er galskap. Jeg vet ikke hvordan du skal komme deg ut. Helvete.
Laser to til Laser tre. Forhandleren er her.
Gå unna, vær så snill!
- Hei, Campos. - Noen skadde?
Nei, men hun er anspent.
Ei lita jente på avdelingen døde. Det må ha utløst dette.
Hallo, jeg er major Campos fra beredskapstroppen. Kan du høre meg?
Kan du høre meg?
- Jeg hører deg. - Hvordan går det? Er noen skadd?
Bare barn som lider.
- Jeg forstår bekymringene dine. - Forstår du meg?
Hør her, alle har det bra.
Hør på meg. Jeg er på din side. Si hvordan jeg kan hjelpe deg.
Kom med barnet. Og pass på at foreldrene tester det.
Slipp i hvert fall løs barna som trenger pleie, vær så snill.
Jeg snakket med legen, han tar seg av dem. Behandlingen fortsetter.
Jeg går ingen steder. Gjør det dere må.
Si ifra når barnet er her.
Jada.
- Hva er i veien? - Kom og se.
Hva er det som skjer?
Det er et kamera.
- Hvor? - Over hovedinngangen.
Takk.
- France24, hallo. - Jeg ringer om en gisselsituasjon.
- Hvem er dette? - Gisseltakeren.
- Jeg hører deg. - Fabienne Durand fra senteret.
Jeg fikk meldingen din. Men dette er sinnssykt.
- Jeg... - Et øyeblikk.
- Campos? Fabienne Durand. - Vi trenger dem.
- Ok, oppfattet. - Vi lytter.
Jeg vet ikke hvordan jeg kan hjelpe dere, familien vil ikke ha noe med det å gjøre.
Vet de hva som står på spill? Har du forklart dem situasjonen?
- Selvsagt gjorde jeg det. - Du må insistere!
Barneavdelingen holdes som gisler.
Jeg har prøvd alt. Jeg trenger mer tid.
Faren var kategorisk. Han har loven på sin side. Jeg melder fra.
Farvel.
Hei. Unnskyld, kan vi ta en prat etterpå? Skal vi stille oss opp her?
Jeg står foran sykehuset der beredskapstroppen ikke har grepet inn.
Som dere ser, er situasjonen usikker,
selv når det gjelder Jada Belkacem, som vi vet svært lite om.
De ansatte prøver å bevare roen og en følelse av at alt er normalt
for de mange pasientene og familiene deres...
Unnskyld, Nesrine, vi har en oppdatering.
Vi har et eksklusivt intervju fra sykehuset
med gisseltakeren, Jada Belkacem.
Hallo, hva ønsker du å si?
Jeg har ventet i ukevis på et svar. Men jeg stanger hodet mot veggen.
- Hva snakker du om? - Den administrative veggen.
De driter i det.
Under påskudd av å beskytte anonymitet, kan de la et barn dø.
Det tar lang tid for et juridisk system å endre noe.
Tro meg, jeg har prøvd alt.
For klargjøre motivene for det du gjør,
de du henvender deg til med denne gisseltakingen,
kjenner de historien din?
Ja. Familien nekter å hjelpe oss.
Det er umenneskelig. Og vi kan ikke vente lenger.
Vi hører og forstår fortvilelsen din,
men det er barn, ansatte og familier på sykehuset som er i fare.
Måtte du virkelig gå så langt?
Sønnen min er nesten død. Jeg ber om en prøve.
For å få vite om barnet matcher. Det er alt.
Om familien ser på oss akkurat nå, om de hører deg, hva vil du si til dem?
Madame.
Monsieur.
Forstå min situasjon.
Jeg vet at dette er vanskelig for dere.
Jeg ber bare om litt menneskelighet.
Hjelp oss.
Dere kan gjøre det.
Og om denne meldingen du sender her
ikke blir besvart, hvor langt er du villig til å gå?
Jeg gjør alt for å redde Noa.
Vil du gjøre noe ugjenkallelig?
- Jeg jobber ikke for noen med pistol. - Hva med barna? Lar vi dem bli på rommene?
Hun er skjør og har ingenting å tape. Vi er i fare.
- Hun kan drepe oss. Hun er gal. - Jeg kan ikke jobbe sånn.
- Hva mente du med at du gjør alt? - Jeg sa det jeg måtte si.
- Hva gjør vi nå? - Dere jobber.
Mens du går rundt med våpen? Kødder du?
Er det en spøk?
- Gå på rommet ditt. - Vi vet at vi er gisler.
- Unger... - Og så?
- Vi så deg på TV. - På rommet vårt.
- Nei, unger... Kom igjen. - Ikke bli her.
- Jøss, vi er gisler! - Ja, vi er gisler.
Mya, du er eldst, få dem tilbake på rommet.
Noa kan ikke ende som Coralie.
Hva er det dere ikke forstår? Hun har et våpen.
- Er du i en gjeng? - Unger, det holder.
- Kom. - Hvorfor det?
Du er fantastisk.
- Gå på rommet. - Hvorfor?
- Kom. - Hvordan er det å være på TV?
- Vi går og lar dem prate. - Endelig litt spenning.
Pappa har en pistol.
Lover du? Barna, de ansatte, sykehuset, alle er trygge, ok?
Jeg lover.
Takk.
Det lille blikket kjenner jeg.
- Så, kommer Mattéo? - Selvsagt kommer Mattéo.
- Jeg lovet det. - Ja.
Han kommer på lørdag for å overnatte.
Adrien, kan du la oss være alene?
Gå og gjør leksene dine. Jeg kommer straks.
- Kom, min kjære. - Hva er det?
- Det skjer noe sinnssykt. - Hva mener du?
Gislene. Hun leter etter barnet vårt.
- Fabienne Durand ringte. - Hva sa du?
At vi står på vårt. Adrien kan ikke få vite om sine biologiske foreldre på TV.
- Men dette går for langt. Vi må hjelpe. - Kanskje han ikke er en match.
- Kanskje han er det. - Vi skal holde oss unna.
Jeg beskytter livet og helsen hans. Hans! Han ba ikke om dette.
Jenta mi?
- Mamma? - Hva gjør du, vennen min?
- Det som må gjøres. - Det er ikke noe svar.
Ellers overlever han ikke.
Det er urettferdig, men du skjønner ikke, du vil havne i fengsel.
Du kan bli drept.
Hør på meg, jeg ber deg.
Kan du høre meg? Jada?
- Jeg er glad i deg. - Ikke legg på. Vær så snill, Jada!
- Tilgi meg. - Overgi deg!
Hallo?
Jeg er glad i deg.
Jeg har lett etter deg overalt. Unngår du meg?
- Alfa er på plass. - Bravo-gruppen er på plass.
Om de tar deg, får du masse trøbbel.
Hva så? Alt jeg vil, er å være hos deg.
Jeg også.
- Tror du at du vil overleve? - Ja da.
Lover du?
- Vi er klare. Vi venter på grønt lys. - Ok, sett i gang.
Vær så snill.
- Hva er det? - Kan dere høre meg?
- Hvem er det? - Jeg må til sønnen min, slipp meg inn.
Sønnen hans er i samme situasjon som din.
- Han trenger meg. - Hvem er det?
- Luciens far. - Lucien?
- En gutt her. - Jeg vil bare være hos sønnen min.
- Hvorfor kjenner jeg ham ikke? - Han er ny, kom nå nettopp.
- Han er fire år og veldig syk. - Slipp meg inn. Han trenger meg.
Vi skal ikke gjøre noe. Vi holder oss unna.
- Spør dem, de kjenner meg. - Jeg kan ikke slippe ham inn.
Dr. Bonfanti, Fanta og Kevin kjenner meg.
Han er fire, la ham være hos sønnen.
- Jeg setter deg ikke i fare. - Jeg kan ikke.
- Politiet gjør ikke noe. - Han har mistet moren sin.
- Jeg blir på rommet, du vil ikke se meg. - Vi skal ikke prøve på noe.
- La ham få se sønnen sin. - Jeg ber deg, slipp meg inn.
Jeg vil bare være hos sønnen min. Han trenger meg.
Åpne døren.
- Hvorfor det? - Åpne den.
- Gå unna. - Lukk døren.
Nå.
Dan er inne. Vi trekker oss tilbake.
- Ransak ham. - Jeg har ikke noe.
Løft opp T-skjorten. Snu deg.
Buksene dine.
- Jeg har ikke noe. - Det er ingenting.
Kom igjen, gå.
Takk.
- Takk for hans skyld. - Snu deg.
- Hvor er rommet hans? - I enden av gangen, til høyre.
Det er Milos rom.
Til behandlingsrommet. Ingen barn her.
- Kan du høre meg? Bli her. - Her.
- Lever han? - Hva var det?
Jeg ville ikke skyte ham. Jeg ville ikke skade noen.
- Slipp ham ut. Du gjør tingene verre. - Bare om jeg får snakke med familien.
Fra nå av, ikke noe mer kontakt, ingen telefoner, ingenting!
- Du. Kom hit! - Hvorfor det?
Ikke rør deg.
Ringte du dem? Hjalp du dem, ditt rasshøl?
Nei.
- Hvor er mobilen din? Jeg fikk den ikke. - Jeg har ikke en.
Hvor er mobilen din? Hvor er den?
Ditt rasshøl.
Prøv deg en gang til, så lover jeg å drepe deg først.
- Ok. - Dra til helvete.
Ikke rør deg.
- Legg press på såret. - Har vi ikke smertestillende?
- Jeg må vaske vekk blodet. - Injiser fem milligram.
Siste nytt.
Vi har fått vite at en politimann har blitt skutt under gisselsituasjonen.
Philippe Landon, du har vært forhandler. Er situasjonen ute av kontroll?
Nå står kollegaene mine overfor en annen situasjon.
Nå står de overfor en mulig morder, så det endrer hvordan de vil reagere...
Doktor! Noa har blitt verre.
Hva skjer?
- Hva er det? - Rolig, Jada.
Slipp meg inn.
Antibiotika.
- Til MR? - Vi stabiliserer ham.
- Sett på et turnike. - Ok.
- Gasbind. - Noa?
Gjør klar en i.v.-slange.
- Ja. - Han er i septisk sjokk.
Ta blodtrykket og blod til blodkulturer.
- Kan du høre meg, Noa? Hvor er vi? - 42 MAP. Noa?
Hva er det dere gjør mot meg?
- Hold øynene åpne, Noa. - Si noe.
Greit, Noa. Svar meg.
- Hører du meg? - Hold øynene åpne.
Kan du høre meg, Noa? Svar meg. Kom igjen.
Svar.
Han er veldig svak.
Det vil bare bli verre over tid.
- Hvorfor det? - Han trenger transplantasjonen nå.
Han kan dø av neste komplikasjon.
Pokker ta.
Hvor er nesa di? Hei, det er normalt. Min er også full.
Vi klarer å redde nesten alle. Når vi mister en, blir jeg knust.
Men neste dag må jeg være der for de andre.
Sånn er det for meg og hele avdelingen. For alle her.
Noa er veldig heldig som har deg.
Får jeg lov?
Kom.
Ja? Dette er Bonfanti.
Dette er Campos, forhandleren.
Vi har tatt kontakt med moren, men hun tør ikke å snakke med henne.
Så du kan måtte hjelpe oss. Er hun der?
- Nei, jeg er alene. - Jeg stoler på deg.
- Ja, doktor? - Takk for at du ringer, madame.
Jeg hører deg.
Ja, god kveld. Dette er Agnès de Mareuil.
Jeg ringer deg fordi jeg har snakket med madame Durand.
Og jeg ville forklare...
Sønnen min vet ikke hvordan han ble unnfanget.
Mannen min vil ikke at han skal få vite det.
Kanskje dette er tidspunktet å si det på?
Jeg kan ikke. Vær så snill å forstå.
Han vil finne det ut på egen hånd til slutt.
Tenk om han får vite at han kunne reddet et barns liv?
- Om du sier det, kan det... - Vi vet jo ikke om det vil virke.
- Jeg kan ikke tvinge det på ham. - Dette er Noas mor.
- Kan du høre? - Beklager.
Hallo?
La henne tenke på det over natten.
Siste nytt om gisseltakingen på Lambert Bracops sykehus.
Den skadde politimannen er sluppet fri. Og ifølge våre kilder
har gisseltakeren fått politiet til å vente med å gå inn
i håp om å klare å overbevise familien om å hjelpe henne.
På tross av en tilsynelatende ro er situasjonen like spent.
En politiaksjon virker uunngåelig, men vi vet ikke når den vil skje.
Vi må gjøre alt vi kan for å unngå skadde.
Vi er klare til å uskadeliggjøre henne. Vi har ikke noe valg.
Jada? Det er over nå. Familien vil ikke hjelpe deg.
Vi har gjort alt vi kan.
Du har gitt alt, men du setter deg selv, barna og alle andre i fare. Nå er det nok.
Hør her... Med det du har gjort, følger hele landet med.
Dommeren vil nok ta det med i beregningen.
Dette må avsluttes nå, uten noe drama.
Jeg vil være der når han dør.
La meg være hos ham.
Du kan få et par minutter, men det er alt.
Jeg er så lei for det.
Men vi må gripe inn.
Gutten min.
Vi støtter Jada! Redd Noa.
Vi har vært her i natt, og Jada Belkacem er fortsatt i barneavdelingen.
Og her foran sykehuset er det mange som uttrykker sin støtte.
Familier med barn som venter på transplantasjoner.
I Frankrike dør nesten 1000 mennesker mens de venter.
Blant folkene her er også treningskamerater...
JEG VILLE OGSÅ GJORT ALT
- Gutta er klare. - Vent på mitt signal.
Forstått, overbetjent.
Gjør dere klare til angrep.
Uskadeliggjør henne om nødvendig.
- Hva sa han? Det er sønnen min. - Gå unna.
- La meg gå. Dere vil drepe henne. - Gå!
- Vi gjør det vi må. - Slipp meg.
La meg se. Ungene kan ikke være der.
Jeg vil se sønnen min! Kom igjen, slipp meg!
Jeg er lei for det.
Jeg er lei for det, min kjære.
Skulle ønske jeg kunne beskytte deg igjen.
Og at livet ville spare deg.
Gratulerer, madame Belkacem.
Visst faen!
Vent, vær forsiktig. Babyen!
- Vær forsiktig. - Unnskyld.
Jeg skulle ønske alt var lettere.
- Stans! Forstått? Ikke rør deg. - Jeg vil se ham!
Jeg ville dødd for deg.
MEDISINSK LABORATORIUM
Hallo?
- Doktor? - Ja.
Det var det. Jeg er på vei ut etter å ha testet sønnen min.
Ingen vet om det. Ikke sønnen min, ikke mannen min. Ingen.
Jeg skal sende resultatene.
Han er en match. Jeg har familiens adresse.
Vi kan redde ham!
Start!
- Kontakt! - Stans.
- Stans! - Stå stille!
Det haster, gå unna!
- Ikke rør dere! - Slipp oss frem.
- Opp med hendene. - Opp...
Hvor skal dere?
- Til en transplantasjon. - Vi sjekker sengen.
- Sengen er steril. - Dere kan kontaminere ham.
Dør han, er det deres feil. Slipp oss frem!
- Slipp dem frem. - Kom igjen.
Fort!
- Gå. - Hvor er hun?
- Til høyre. - Det er en barneavdeling.
Senk våpnene. Det er barn overalt.
- Vi gjør jobben vår. - Dere traumatiserer dem.
- Er det Jada? - Det går bra.
- Blir hun fengslet? - Det går bra. Gå på rommene deres.
Gå på rommene deres.
- Bare gå, ikke vær redde. - Kom.
- Vær så snill! - Høyre.
Hvor er hun?
- Hei. - Hei.
- Jeg ringte tre ganger. Ingen kom. - Noen kommer.
- Når? - Akkurat.
La meg være.
Hun forsvant med en kvinne. Svart, blond, sykepleier.
Politi!
Ta på deg dette.
Her, ta dem. Kom igjen.
Gi meg parykken.
- Aldri i livet. - Få den.
Ingen har sett meg uten parykken. Ta våpnene og la parykken min være.
Hei. Gi meg parykken din.
Hallo, Malik? Hvor er du?
Ved akuttmottaket? Vent på meg. Jeg kommer, jeg skal forklare.
- Blir du hentet? - Ja.
Faen.
- De er overalt. - Vi går opp.
- Mistenkelig person ved inngang to. - Vi kommer!
Andreetasje er ok.
- Vi sjekker ID ved dør 2. - Vi går tilbake.
Vi sjekker søndre trappetårn.
- Pokker, det går ikke. - Hva gjør vi?
- Skal vi gå? - Hvor da?
Til en blodprøve.
- Jeg har allerede tatt en! - En koloskopi, da.
De er flinke.
...prostatakreft, men de opererte dessverre for sent.
Nå har jeg metastaser overalt, og de har funnet et nyreproblem.
- Jeg har et problem med øyet også. - Få opp farten.
- Kom igjen! - Gå unna.
Synet blir dårligere på grunn av grønn stær.
Jeg blir blind om det fortsetter sånn.
Jeg vil ikke...
- Greit, vent på meg her. Malik! - Hei, tante. Hvor er håret ditt?
Kom!
Få henne ut herfra.
- Hun? Aldri. Glem det. - Vær så snill.
Hva er dette for noe dritt? Har du gått fra vettet?
Malik, jeg ber aldri om noe.
- Dette angår ikke meg. - Jeg vet det.
- Du har barn, du vet hvordan det er. - Vi kan ikke la henne stå her.
- Greit, sett deg inn. - Takk.
- Kom igjen, kom deg av gårde.
Takk.
- Hva gjør du her? - Sønnen din er en match.
- Du må gå. - Gi oss to minutter.
- Lukk den. - Bare...
- Lukk døren! Ring politiet. - Nei, vent, ikke ring dem.
- Lukk døren. Jeg ringer politiet. - Hold kjeft!
- Ro deg ned! - Jeg tuller ikke. Legg den vekk.
Den fordømte mobilen din!
- Ro deg ned. - Du må høre etter.
Pappa, hva er det som skjer? Hvorfor roper dere sånn?
- Er det de sier sant? - Ja, det er sant.
Kom hit, kjære.
- Du kan redde ham. - Men hvordan?
Ved å bli med.
Det er helt trygt. Etterpå kan du dra hjem igjen.
Og det kan Noa også.
- Skal vi dra? - Ja.
- Kom, vi drar. - Kom.
Det er henne!
Vi stanser henne.
Nei, vær så snill!
- Sønnen min er her. - Ikke skyt.
Senk våpnene!
- Vi vil ikke skade noen. - Følg etter dem!
- Hun er bevæpnet. - Legg fra deg våpenet!
Senk våpnene!
Slipp dem frem!
Kom igjen.
FEM ÅR SENERE
I FRANKRIKE BLIR RUNDT 500 BARN DIAGNOSTISERT MED LEUKEMI HVERT ÅR.
BARNEKREFTFORSKNINGEN MANGLER MIDLER. STØTT DEM.
TILEGNET YANIS BEN NACEUR
Tekst: S. Marum