Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Nu uitați să respirați!
Doare? E doar începutul.
Nu renunțați!
Haideți!
Coatele lipite!
Păstrați-vă concentrarea!
Haideți, nu renunțați!
Haideți!
Boxul înseamnă repetiție și perseverență.
Dreapta, stânga! Eschivă! Stânga, dreapta! Croșeu! Eschivă!
Stânga, dreapta, upercut! Eschivă!
Croșeu! Eschivă! Stânga, dreapta!
Upercut, dreapta... și ieși.
Da? Aveți întrebări?
- Fac pipi. - Când terminăm?
- Ești bărbat? - Mușchii-s pe bune?
Trebuie să plec. Ți-i las în grijă?
- Da, dragule! - Ce faci, iubito?
- Toate bune? Încă ești la muncă? - Acum plec.
Glumești?
- Plec. - Am auzit.
- Ești la muncă. - Plec!
- Jur! - Zău, iubitule!
- Imediat. - E în agendă.
- Era stabilit. - Plec!
- Nu ne putem prosti. Zău! La naiba! - Vin! Pacoste!
- Stai. - Ce e?
Poziția.
- Am văzut un tutorial. - Serios?
- Nu e poziția corectă. - Te iei după un tutorial?
Sigur? Fiindcă uită-te la Vincenzo. El e gata.
Să lași atâta potențial și talent... să se pleoștească așa ar fi un sacrilegiu.
Da, Vincenzo.
- Stai puțin! - Ce e?
- E salteaua mamei tale. - A murit.
Exact. Încă e în ea. Ne aude ciorovăiala, nu-i scapă nimic.
- Salteaua complotează împotriva noastră? - Da.
Bine. Dispare! Hai, mamă! Haide, du-te!
Facem copilul ăla?
Da.
- Clatină din cap ca să fim siguri. - Bine.
- Așa? - Da.
Nu vă certați!
- Nu înțeleg ce zice. - Vrea să-l promovezi.
- Vrei să te promovez? - Da.
ZIUA OVULAȚIEI
Vin. Am zis că vin!
- Văd o umbră slabă. Mai e o liniuță, nu? - E un fir din barba ta.
Da. O liniuță.
TEST DE SARCINĂ
Nu știu când și cum, dar o să fim părinți.
Da?
Așa, un zâmbet.
- Glumești? - În tutorial zice că așa cresc șansele.
Poate așa dublăm șansele.
Vorbește cu Vincenzo! Da.
Îi trag o bătaie...
Vincenzo, scularea, băiete! Dacă te prostești, nu mai primești papa.
Freacă-ți burta cu ulei de ricin!
- Și zi Fteh ya rezek! - Așa.
Sacrificăm și un țap înainte de culcare?
Eu te cunosc, dar Vincenzo va fi uimit.
Cine e Vincenzo?
Un văr îndepărtat, Nadia.
- Termină. Îmi faci sihr? - Nu e sihr.
Da, Nadia.
- Știe arabă? - Lasă-l!
Știe două vorbe și se dă mare. Ce ziceai?
Poți să te freci și cu broccoli.
Mamă, te mai sun.
Treci! De când știi de sihr?
Mă scuzați.
- Vin. Zău! - Ce mă enervezi!
- Pupici! - M-am săturat să te tot sun.
Nu merge. Nu merge!
- Pe diseară! - Da, pe diseară!
ETAPELE FIV
O să vedeți că e simplu. Vă explic eu.
Stimulăm ovarele, recoltăm ovocitele și le fertilizăm în laborator.
Apoi recoltăm embrionii viabili.
Și...
- Când trecem la etapa a treia? - Mostra de spermă?
Acum.
Haide!
O să vină o asistentă la dv. și...
- E 08:00. - Și ce?
- Nu e asistenta. - E bine dimineața. Termină!
- Tu te pipăi la ora 08:00? - Nu poți să organizezi așa ceva.
- Și? - E-n regulă?
- Da. - Da. O rezolvă.
- O să fie bine. - Nu.
- Da. - Ba nu.
O rezolvă. Așa cum trebuie.
- O rezolv... - Să dai tot!
- Bine. - Să nu lași nimic!
Nu e același lucru.
Ți-a venit dealerul.
Între două pipe de crack, îmi dai un iaurt? Mersi.
Dacă mă cauți, îmi bag în venă sub scară.
- Mersi. Eu nu mai pot. - Hai!
Ești gata?
- Tu n-ai putea să faci chestia asta. - Mi-e teamă. Nu pot.
- Tu poți. - Da.
Avem un embrion viabil.
Îl implantăm?
- Retrag speculul. - E gata?
Gata. Vă puteți ridica.
- Haide, iubito! O să fie bine. - Da, dar mi-e frică.
Vreau să stau întinsă.
LABORATOR
Haide!
Alo!
- Doamnă Belkacem? Sunt dr. Saada. - Da.
Am primit rezultatele.
Embrionul nu s-a implantat.
E vina mea?
Nu.
- Atunci, a mea? - Nici a dv.
A amândurora. Nu merge.
Mai aveți două variante: donarea de embrioni sau adopția.
Ce e donarea de embrioni?
Un cuplu care a făcut deja copii vă donează embrionii.
- Sau donatori anonimi. - Nu înțeleg.
Și va avea în burtă copilul altui cuplu?
Copilul nu va avea ADN-ul dv., dar îl veți naște și îl veți crește.
Va fi copilul dv.
Gândiți-vă!
Ce facem, punem un film? Ceva mișto?
Un film?
Da, un film, ceva simpatic, să ne gândim la altceva măcar o seară.
Nu. Nu pot să mă gândesc la altceva.
Tu ai renunțat deja.
Știi ceva? Fac ce pot.
Noapte bună!
PÂNĂ LA SFÂRȘIT
ZECE ANI MAI TÂRZIU
Boxul nu e ca jocurile video, ca desenele animate. Da?
Trebuie curaj să avansezi în ciuda fricii. Boxul înseamnă pumni, picioare, abdomen.
Nu vă antrenez să dați pumni, ci să vă cunoașteți. Și sunteți cineva.
Mamă!
- Mamă! - Da.
Crezi că o să câștigăm?
Am câștigat deja.
- Sunteți lei, iar leii nu miorlăie, ci... - Rag!
- Sunteți gata? - Da!
- Care e forța noastră? - Curajul, nu furia!
- Când abandonăm? - Niciodată!
- Când plângem? - La sfârșit, nu când luptăm!
Unu, doi, trei!
Haideți!
- Haideți! - Haideți!
Dai tot. Știi mersul.
Ca la antrenament.
- Te concentrezi, ai înțeles? - Mamă...
Mamă!
Uită-te la el! E jumătate cât tine.
- Hai că poți! - Nu-l văzusem.
Haide!
- Zi că nu contează mărimea! - Nu contează.
Parcă l-a mâncat pe Teddy Riner.
Ți-e frică? Uită-te la mine! Ți-e frică?
Nu ne e frică niciodată. Știi codul de onoare.
Politețe, curaj, onoare și mai ales...
Dă-i să zacă!
Hai, fiule!
Haideți!
- Dă tot! - Hai!
Hai!
- Hai! - Hai, Noa!
Hai, puiule!
Super!
- Mamă! Ai văzut? - Da.
- Stai în gardă! - E fiul meu!
- Eschivă! - E fiul meu!
Hai, puiule!
Există potențial. Unii sunt foarte buni.
Bună! Ce faci, campionule?
- Toate bune, Paul? - Da.
Ai venit.
E ultima seară înainte să plec. Nu puteam să ratez.
- Ia să-ți văd buza! A fost un meci tare. - Mersi.
Vii, bunico?
Mă urăște.
- Sper că mai puțin decât tine. - Ți se pare de râs?
Nu te urăște. S-a obișnuit să trăiască fără tine.
- Ce faceți? Poate vă invit la masă? - Am altceva programat.
Mamă!
Să-mi bag!
Haide!
- Apoi mă dau în carusel. - Haide!
Pari obosită. Poftim!
Așteptați-mă!
Noa!
Dați-vă! Noa!
Chemați ajutoare! Noa! Te simți bine? Noa! Chemați ambulanța!
- Sunteți mama? - Da.
Am sunat.
- Lăsați-l! Dați-vă! - Dați-vă cu toții!
- Dați-vă! - Faceți loc!
Doamnă, o să vă explic ce am identificat și cum vă vom trata fiul.
Ce are?
Noa are leucemie.
E cancer la sânge.
E o boală gravă, dar acum știm cum s-o tratăm.
Majoritatea tratamentelor sunt foarte eficiente.
Dar trebuie să înceapă chimioterapia.
În 21 de zile, în funcție de rezultat,
vedem dacă trebuie un transplant de măduvă.
Începem chimioterapia mâine
și va sta vreo cinci săptămâni pentru primele cicluri.
Există câteva protocoale.
Contează că l-am putut diagnostica rapid.
Echipa noastră vă va sprijini.
Aveți întrebări?
- O să moară? - De ce spui așa?
O să-l tratăm, doamnă.
Am văzut în dosar că ați trecut prin multe încercări.
Am nevoie de dv. ca să-l ajut pe Noa.
- Și școala? - Bine că oricum nu-ți plăcea!
E mai bine decât aici.
O să mă mai pot antrena apoi?
După încheierea tratamentului. Când o să te simți mai bine.
O să fii obosit. N-o să poți relua imediat.
- Concurez. - Da, iubitule, dar nu anul ăsta. Da?
Întâi te vindecăm.
Bine. Hai să-l sunăm pe tatăl tău!
Nu.
- Cum adică? Trebuie să-l anunțăm. - Nu vreau.
Bună ziua, doamnelor!
Noa, chipeșule! Sunt Kevin, asistent de renume mondial.
Din Montreuil, Château Rouge, Château d’Eau,
Montluçon, trecând prin Kinshasa.
Am venit să-ți montez cateterul. Ai auzit de el?
- Bună, Noa. Ți se pare că are haz? - Nu.
- Noa! - Vezi? Nu ai haz.
Nu am haz? Eu? N-am haz?
- Și ești un pic rasist. - Eu? Rasist?
Da, ești rasist.
Pot să bag accent belgian dacă vrei.
- Știi ce o să facem azi? - Nu.
Montăm un cateter. E un tub pe care-l băgăm sub piele ca să te tratăm.
Nu mai tragem de timp. Trecem la treabă.
Îți dau gustările. Avem alune, cuburi de gheață...
Hai! Nu te doare, nu?
Așa.
Bun.
Pot să bag accent din Québec.
Perfuzia asta nenorocită n-are niciun rost.
Scuze că nu te-am sunat, dar sunt ocupat.
Acum am aterizat, dar plec iar. Te sun când pot, da?
Dă-i un pupic lui Noa din partea mea.
Pa! Mai vorbim.
La naiba, Jada! Ce-mi faci? Acum vrei liber? Ești culmea!
Și eu vreau liber, ca noi toți.
Chiar și Sanka. Vrei liber?
- Eu vreau o mărire de salariu. - Vrea o mărire. Ce caraghios!
Nu ți-am cerut niciodată nimic. Fiul meu e bolnav.
Vreau un program mai lejer.
Ai grijă de el, dar trebuie să găsim o soluție.
Dacă-mi dai o mărire, găsesc eu.
Vezi în ce rahat mă bagi?
- Sanka, exagerezi. - Nu-ți face griji. O să fie bine.
Ți-am pregătit un desert bun pentru fiul tău.
- Mersi. - Da?
Reluăm jocul. A pierdut, ca de obicei.
Ia de-aici!
Nu merge. Ia-ți cartea!
- Ia cartea! - Așa voiam să zic.
Ia de-aici!
- Tu mă asculți când vorbesc? - Termină și joacă!
- Ia-ți cartea, te rog! - Joacă!
Nu mă ascultă!
- Ia de-aici! - Ce faci?
- Stai jos! - Haide!
O să te țin minte.
- Mya, mă enervezi! Nu ne lași să jucăm. - Ții cu ei. O să țin minte.
Când jucăm, nu e pe frății. Vreau să câștig. E ca la Supraviețuitorul.
Bine, joc.
- Am câștigat! - Ce? Aiurea!
N-ai câștigat.
Terminați!
Dacă stai două jocuri și apoi nu dublezi cartea, pierzi.
Nu vă mai văicăriți.
- Inès a câștigat. - Vax!
Na! Am câștigat.
- Ba n-ai câștigat. - Vrei să joci?
Alo!
Vino! E loc aici.
Încă o dată!
Haideți!
Le-ai amestecat bine.
Jucăm!
- Pot să joc și eu? - Mersi. Ne descurcăm.
- De ce? - Fiindcă-ți pute gura!
Poți să joci, dar dacă pierzi, să nu răsufli. Da?
Răsuflă când pierde.
- Încă o dată! - Împarte cărțile!
- Cum te cheamă? - Noa.
- Și pe tine? - Inès.
Ia te uită la ei!
Porumbeii!
- Voi n-aveți prieteni? - Te-a furat peisajul!
Dar te înțeleg. E singura care mai are păr.
- O fată de culoare cu ochi albaștri? - Așa e.
Hai încă o dată!
Așa!
- Nu știu ce să mai dau după as. - Cui îi pasă?
Mereu ne ții pe loc.
Hai!
Parcă ai face mini-AVC-uri.
- Vai! - Haide!
Așa. Hai!
Iată!
Poftim!
Ce e cu ăsta? E al meu?
E al meu.
Nu, e al meu.
Vorbiți serios?
Nu e părul vostru zbârlit.
- O să ajung ca ceilalți. - O să-ți crească iar.
Bunicii i-au căzut dinții și i-au crescut iar.
- Da, dar s-a dus în Turcia. - Te trimitem și pe tine.
Când strănută, mama ta face pipi pe ea.
Nu doar ție trebuie să-ți fie rușine.
Hai să jucăm!
Haide!
Joacă, fiule!
LEUCEMIA LA COPII
- Ce e „hematopoieza”? - E producerea de celule sanguine.
- Și „limfoblastică acută”? - E tipul de leucemie pe care îl are.
Corpul lui produce prea multe leucocite.
Globulele bolnave le înlocuiesc pe cele bune.
Și chimioterapia distruge tot?
Sunt aici.
O să fie bine.
Știu, dragule.
- Mamă, m-am săturat. - Știu, iubitule.
Maimuța a întins mâna și mi-a luat sticla de apă.
Și a plecat cu sticla mea de apă.
Uită-te la el!
Frate!
- Nu e discret. - Îl vezi de la o poștă.
- Clar! - N-ai niciun dubiu.
- L-a ginit? - Nu l-a ginit.
Fața aia de psihopat...
Nono!
- Nono, vino! - Vino!
- La cine te uiți așa? - La nimeni.
- Mincinosul! - Minți.
O placi. Se vede de la o poștă.
- Nu știu despre ce vorbiți. - Nu facem mișto de tine.
- Am fost și noi îndrăgostite. - Da. Îți place de ea?
Sincer, când o văd,
totul devine neclar, mai puțin ea.
- Ce drăguț! - Ce drăguț!
Terminați!
- Și așa arunci bomba? - Termină!
Ca Dadju.
N-ai nimic de pierdut. Du-te la ea!
Dacă mă duc, mă fac de râs.
Uită-te bine la ea!
Ce e mai rău? Să vorbești cu ea sau să ratezi ocazia?
Du-te!
Du-te, frate! Nu mușcă.
O să fii și mai frumos, Noa.
Vrei să te placă?
Rade-te!
Bine, dar rade-mă tu.
Poftim!
Nu e rău.
S-a întors.
Vorbim cu tatăl tău.
Paul!
- Ce faci, Nadia? - Bine. Tu?
- E aici? - Da.
Toate bune?
De ce m-ai chemat aici?
Unde e Noa?
- Noa! - E bolnav.
Ce...
Ce are?
Leucemie.
De când știi?
De câteva săptămâni.
Face mișto de mine?
- Nadia! - Nu.
Face mișto? De câteva săptămâni?
Am sunat, dar mi-ai dat cu flit. N-a vrut să-ți zic.
N-a vrut? Și tu l-ai ascultat? Nu ești mama lui?
Cum adică dacă sunt mama lui? Tu îmi dai lecții?
Cum să-ți zic? Între două curse? Unde ai fost?
Vezi lucrurile doar prin prisma ta, prin prisma ta de rahat. Adevărul Jadei.
Eu sunt zilnic aici.
- Vreau să fiu și eu, dar nu mă lași! - Nu te las?
- Mereu sunt alții de vină! - Vorbiți calm!
Măcar atâta lucru.
Nu are legătură cu noi. Vreau să-l văd. Azi, nu mâine, nici poimâine. Acum.
- Unde e? - La spital.
- La ce spital? - Trebuie să vorbesc cu el.
Să-l pregătesc. Îți poartă pică pentru despărțire.
- Mănușile sunt noi? - Nu.
Când erai mic, nu voiai să ți le scoți.
Așa ai făcut o perioadă. Le purtai și când dormeai.
Lasă! Mi-a spus mama.
Îmi imaginez.
Ți-a spus și că într-o noapte te-am găsit în pat cu pumnii strânși?
- Gata de luptă. - Doar de-asta ai venit?
Bine, Noa. Hai, dă-mi o dreaptă. Hai!
Puneți-le și lovește-mă! Te las. Trecem peste și nu-mi mai vorbești așa.
Dau tare. Nu ești pregătit.
- Ești gură mare, ca maică-ta. - N-o s-o întrec niciodată.
Ai dreptate.
Noa!
Îmi pare rău.
Pentru ce?
Pentru...
Pentru tot.
Ne-am chinuit atâta să te facem, încât în final ne-am rănit reciproc.
Dar nu trebuie să suferi tu.
- Ce face Noa? - Pare să fie bine, dar...
- Sunteți gata? - Da!
- Și sunteți și chelioși? - Da!
N-ați înțeles. Îi facem degrade lui Coralie?
Da!
Mâine sărbătorim operația lui Coralie!
Aclamați-o pe Coralie!
- Da! - Coralie!
- Coralie, ce piesă ai ales? - „Laisse-moi”, KeBlack.
Aplauze! Are gusturi bune!
- Ai o fiică adorabilă. - Mersi.
Da!
- Se apropie ziua cea mare? - Nu pot să cred. E pregătită.
Mă bucur pentru voi.
Coralie!
N-am mai plâns de aproape un an. Nici măcar o dată.
Să facem prăpăd!
Încă nu pot.
E normal. Ne întărim, apoi nu mai știm cum să fim altfel.
Dar uită-te la ei! Nu le pasă, se distrează. Vezi?
Hai, draga mea!
Am intrat în casa ta și-am luat tot Chiar și inima ta
Fata are mâna lungă, ca Luffy Îl știi?
El m-a învățat. Ce credeai?
Ce-mi place!
- Hai! Distrează-te! - Hai!
- Hai cu mine! - Hai!
- Nu știu să dansez.
Vrea să mă întorc Dar îi spun că s-a terminat
Zice că e mai tare ca iubitele mele Dar îi spun că s-a terminat
Nu-mi purta ghinion Te rog, nu-mi purta ghinion
Nu mai suntem ca pe vremuri Vrea să ne întâlnim curând
Nu-mi purta ghinion Te rog, nu-mi purta ghinion
Nu mai suntem ca pe vremuri Vrea să ne întâlnim curând
Da!
Lasă-mă, te rog Te rog, lasă-mă în pace
Ți-am zis că nu se poate Te rog, lasă-mă în pace
Lasă-mă, te rog Te rog, lasă-mă în pace
Ți-am zis că s-a terminat Te rog, lasă-mă în pace
Coralie!
Dormi?
Pot să stau cu tine?
Coralie mi-a spus că-ți place de mine. Așa e?
Da.
Știu.
Uită-te la mine!
- Începând de acum ești soțul meu. Da? - Bine.
Atunci, când plecăm de aici, te duc la primărie.
- Direct! - Ai face bine.
Trebuie să-ți zic ceva.
- M-am născut dintr-un embrion donat. - Ce e aia?
Nu m-au făcut părinții mei. Cineva le-a împrumutat un ovul.
- Părinții mei au împrumutat bani. - N-are legătură.
- Tu vorbești despre embrioni. - Așa e.
Ți-e frică să nu mori?
Da. Dar ție?
Să nu mai vorbești cu alte fete! De acum ești Noa Coulibaly.
Chimioterapia dă roade, dar are o formă rară de leucemie.
E agresivă.
Noa va avea nevoie de un transplant de măduvă osoasă.
Cât mai repede.
L-am înscris pe lista de așteptare.
Va dura mult?
Da, poate să dureze.
- Vom găsi un donator compatibil? - Șansele sunt mici, dar există.
Și dacă nu găsim?
Dată fiind originea lui, poate găsim la donatorii embrionului
sau la cei cărora le-au mai donat.
- Poate are un frate sau o soră. - Da, poate are frați biologici.
E șansa lui la un donator.
O să vorbesc la CECOS, care ne-au ajutat.
O să-i contactez.
Bine.
Va trebui să-i explicăm lui Noa care e originea lui.
- Nu știe că nu sunteți părinții lui? - Nu.
Ba da.
- Cum așa? - E dreptul lui.
Sigur că da, dar am promis că-i zicem împreună.
Nu mai suntem împreună.
Și fiindcă suntem despărțiți, deții monopolul?
Nu de-aia, ci fiindcă ai plecat. Așa a apărut ruptura.
- Am venit ori de câte ori am putut! - Când?
- Vă rog!
- Am venit să-l văd când am putut. - Când? De două ori pe an?
Ai dat o fugă? Vrei să-ți mulțumim?
Nu puteam aștepta.
Într-o zi m-a întrebat și i-am răspuns. Mă confrunt cu problemele de zi cu zi.
Așa ești prezent.
O să revizuiesc dosarul.
Contactez iar familiile implicate, să văd ce se poate face.
- Probabil se cere des identitatea. - Destul de rar încă.
În Franța se nasc doar câteva sute de copii din embrioni donați.
Însă există.
Dar asta pune multe probleme de natură juridică și etică.
Chiar și noi bâjbâim.
Legea evoluează, dar nu așa de repede.
- Da, mamă. - Ce faci, draga mea? Ai ceva vești?
Am ajuns la spital. Am fost la CECOS.
Ce-au spus?
Identitatea părinților e protejată și e greu s-o dezvăluie.
Dar e o urgență.
Stai puțin, mamă. Te mai sun.
- Inspiră! - Nu ești singură.
- Expiră! - Nu ești singură.
Coralie te vede. Te iubește și te va apăra.
Vino cu mine!
Da, știu.
Mamă!
Nu!
S-a dus!
- Nu ne vindecăm! - Ba da.
- Ce căutăm aici? Spune-mi adevărul! - Îți spun adevărul.
Și ce e chestia asta? E nasol, mă deranjează.
Știu. N-o atinge.
Uită-te la capul meu! Am murit deja.
Nu spune așa ceva! La naiba, Noa! Nu spune așa ceva!
Era cea mai bună prietenă a mea. Eram ca surorile.
Eu urmez?
- N-o să reușim nici noi. - Asta nu înseamnă nimic.
Nu vreau să mor! Vreau acasă!
Te rog, nu plânge!
- Nu vreau să mor! - Nu muriți.
- Vreau la mama. - O să vină.
Nu moare nimeni de aici. E clar?
Nici tu, nici ceilalți. Da?
Vom lupta împreună.
- Nu lăsăm porcăria asta să câștige, da? - Da.
Noa, tu ești campion, știi ce înseamnă să lupți.
- Toți știți, sunteți campioni. - Da.
Așa.
- Nu sta acolo! Cum te cheamă? - Vincenzo.
- Hai, adunați-vă cu toții! - Da.
Haideți mai aproape!
Cum îi încurajezi, dnă antrenoare? Nu mă pricep.
Leii nu miorlăie, ci...
rag.
- Ce fac? - Rag.
- Leii... - Rag.
- Nu vă aud. Leii... - Rag!
Hai!
Hai, zâmbiți!
Ne batem și plecăm acasă.
- Da. - Bine?
Plecăm acasă.
Bună ziua!
Vreau să-mi puneți urgent fiul pe lista de transplant.
Medicul dv. trebuie să solicite. E totul bine reglementat.
- Ați văzut...? - Cât durează?
Trei-șase săptămâni.
Dacă solicit și la alt spital, ne cresc șansele?
Există un registru pentru toate spitalele.
Nu putem schimba locul fiului dv. pe listă. Va dura.
DACĂ NU ÎNVING, CONTINUĂ ÎN LOCUL MEU.
- Dna Durand nu e disponibilă. - Doar ea cunoaște cazul. E important.
Nu e disponibilă.
- Știe că sunt eu? - Da.
Faceți programare și vă ajutăm. Acum nu se poate. Îmi pare rău!
Mi s-a spus că ați venit. Mă străduiesc, dar trebuie să așteptați. Durează.
Fiul meu nu are timp. Există vreo cale legală?
- Am făcut solicitarea. - Vreau un răspuns clar.
Am mai vorbit, există un protocol și legi, doamnă.
În orice caz, el...
În mă-ta!
Poftă bună!
- Bună ziua! - Doamnă Belkacem!
Cafeaua mea?
- Ați vorbit cu donatorii? - Da. I-am putut identifica.
Au avut o fiică, dar a murit într-un accident.
Regret, dnă Belkacem.
Am făcut tot ce am putut.
- Au primit și alții embrioni? - Mai e un cuplu.
Excelent!
- Da, dar familia nici nu vrea să audă. - Cum așa?
- E alegerea lor și trebuie respectată. - Le-ați spus că e doar un test?
Îmi pare rău, am făcut tot ce-am putut. La revedere, doamnă.
- Aștept de zece minute. - Poftim?
Aștept de zece minute.
- Măcar trăiești. - Poftim?
- Vin imediat. - Jada!
Luați loc! Vă aduc imediat cafeaua. Scuzați!
Jada, problemele tale sunt doar ale tale.
Ai dreptate. Ocupă-te de restaurant!
Ce faci?
Stai!
Atenție!
Ce faci?
- Lasă-mă! - Stai!
- Ce e? - Dă-mi drumul!
A intrat cu forța!
Voiam doar să vorbesc cu dv. E important.
Nu merge așa. Nu pot să vă ajut, v-am spus deja.
E-n joc viața fiului meu.
Da, dar primitoarea refuză ca fiul ei să doneze măduva spinării.
Măduva spinării?
Faceți o confuzie.
- Așa i-ați zis? - Asta nu schimbă situația.
E dreptul ei.
Vreau să vorbesc cu ea.
Nu se poate. Are dreptul la anonimat.
Contactați-o și vorbesc eu cu ea.
Vreau să mă asculte. Ca de la mamă la mamă. E altceva.
- Vă înțeleg disperarea. - Nu înțelegeți nimic.
Încurcați măduva osoasă cu măduva spinării.
Vreți să mă ajutați? Sunați-o!
- Ascultați... - E aici.
În fața dv. Vă rog.
Vă rog. Vă implor.
- Uitați... Vă rog... - Nu vă costă nimic.
Părăsiți clădirea! Am făcut ce-am putut. Puneți ăsta în arhivă!
Gata? În arhivă? Ați clasat cazul?
- Donați embrioni, apoi nu vă mai pasă? - Regret, dar risc să-mi pierd postul.
Și eu, fiul.
Mi-e frică.
Mi-e așa de frică! În viața mea nu mi-a fost așa de frică.
Nu poți să mă părăsești.
Fără tine nu însemn nimic.
Nu arunca prosopul!
Nu renunța la luptă!
Da, puiule?
Te iubesc!
Iubitul meu...
Ce e? Puiule!
Ce ai, puiule?
- Ajutor! - Urgență la 716!
Vin!
Fanta!
- Are convulsii! Căruciorul! - L-am adus.
Ne ocupăm! Dă-te laoparte!
Oxigen la maximum! Ați chemat medicul?
- Auzi? - Dle doctor!
Suntem la 716. Noa are convulsii de câteva minute.
- Pregătim Rivotrilul. - Respiră! Așa.
Respiră!
- E monitorizat. - E bine.
Respiră în mască!
- Vine medicul? - Da. Pregătim perfuzia.
- Glicemie normală. - Vin!
Respiră!
- Analizele? - Ce faceți?
Două minute.
Nu vreau să ajungă precum Coralie. Lasă-mă!
Suntem în ședință! Ieșiți!
- Așteaptă de câteva săptămâni. - V-am zis, durează.
Cât?
- Îi ordonăm în funcție de gravitate. - Și nu vi se pare grav?
Fiul meu e doar un număr?
- Vino! - Hai!
E prioritar, dar fără donator compatibil nu putem accelera.
- Așteptăm un donator. - Și dacă nu apare?
Dacă nu, îl menținem stabil și vom analiza.
Veți analiza?
- Ca la Coralie? - Jada...
- Ieșiți! - Hai!
Vino!
Te înfurii pe toată lumea. Te cerți cu medicii, la muncă, cu mine...
Nu mă înfurii, ci sufăr.
Sufăr când îl văd așa. Ce să fac? Să aștept să-mi spună că s-a terminat?
Nu, sigur că nu.
Crezi că dacă ți-i faci pe toți dușmani, găsești ajutor?
Nu-mi pasă că-mi fac dușmani.
Nu mă las, merg până la capăt.
Până la capăt, dar nu așa, Jada, în mă-sa!
O să strici tot.
Uită-te la mine!
Nu mai crede că n-ai nevoie de nimeni!
Nu cunosc altceva.
SECTORUL ALBASTRU PEDIATRIE
Stați puțin! Mulțumesc.
Era să uit de dv.
- Hai! - Se numește colaborare.
- Da. - Pe mâine!
Ești grozav. La revedere!
- Tu n-ai rușine. - Stai!
Vreau să-mi cer scuze, nu să fac scandal.
- Dosarul. Plătesc. - Nu se poate.
- Mă cumperi? Mișcă! - E important. Știi ceva?
Deschide!
Ce căcat! În mă-ta!
ARHIVE CECOS DOCUMENTAȚIE - LABORATOR
ARHIVE CECOS
Hai!
„2007”.
„2009”.
„2011”.
Unde ești?
Mă bagi în căcat.
B.
Te aud! Ieși de acolo!
În mă-sa! Munca asta mă îmbolnăvește.
Scârba!
- Stai! - Stai pe loc!
Ea e!
Stai!
- În margine! - În parc!
Stai pe loc!
La dracu’! Unde e?
Haide!
Unde e?
Unde-s datele alea nenorocite?
Drace!
Trebuie să-l anunț pe șeful meu.
Sunt copii bolnavi. Nu vă pot lăsa înăuntru.
Jada Belkacem?
Veniți cu noi la secție.
- Ce-a făcut? - Știe foarte bine.
- Voiam să-ți spun. - Ce se întâmplă?
La secție!
Nu pot. O să vă explic.
- Hai! - Nu.
- Fiul meu e bolnav! - Stați!
- Nu mișca! - Calmați-vă!
- Ăsta e spital, cu copii bolnavi. - Poliția!
- Nu se poate! - Lăsați-mă!
- Jada!
Ușurel! Nu face vreo prostie!
Jada, ce dracu’ faci?
Nu face prostii!
Lasă arma!
Dă-mi arma!
- Pe birou. - Calmează-te!
Dă-te înapoi!
Afară!
Hai să mergem!
Jada, ascultă! O iei razna.
O iei razna. Nu rezolvi nimic.
Fac asta pentru copil.
Privește-mă! Nu-l îndrepta spre mine!
- Nu pot să-l las. - Jada.
- Ieși! - Rămân cu tine.
Ieși!
- Ieșiți! - Mă duc.
Bine.
Dați-mi ecusonul!
La perete!
Ieșiți!
Cătușele și cheile!
Ce dracu’ faci, Jada?
Pentru el.
E o prostie.
Am nevoie de tine liber.
Da?
Fanta!
Blochează ieșirea de urgență! Hai!
Știu că e greu, dar adunați-vă!
Nu e vina copiilor.
- Ce rost are totul? - Vreau să aducă donatorul compatibil.
Dacă se întâmplă ceva, vă puteți ocupa de copii?
Deocamdată.
Scoateți-le din priză! Pe amândouă!
Și puneți-vă toți telefoanele aici!
Mobilul.
- E în vestiar. - Poftim?
Treceți toți acolo! Hai!
Scuzați!
POLIȚIA
Bun, băieți! Haideți!
Nu vreau să vă fac rău nici vouă, nici copiilor.
Dacă e vreo urgență, facem ce trebuie.
Dacă faceți ce vă spun,
o să fie bine.
Pot avea încredere?
Când mâncăm?
Ți-e foame?
Rău.
Și lor.
- Haideți! - Mișcă-te!
Noi așteptăm de ceva timp, dar vă tot certați.
Hai, mergi!
Ne ocupăm.
Haideți, Fatou, Anissa! Nu le spuneți nimic copiilor!
- De ce plângi? - Fiindcă n-am mâncat desert.
Zici că l-ai mâncat tu pe tot.
Știi că țin regim.
RAID POLIȚIA
RAID e pregătit.
Garantați siguranța.
Perimetrul e securizat.
Bună ziua! Manenti, RAID. Dan, adjunctul meu.
Bună ziua. Directoarea Juliette Lambert.
Pediatria a fost închisă, dar nu pot închide tot spitalul.
Vreau să restabiliți siguranța.
Sunt operații în derulare, familii care se bazează pe noi.
Înțeleg. Nu închidem nimic. De acum ne ocupăm noi.
- Planurile? - Da.
Băieți, ne punem în mișcare.
- Ce știm despre ea? - Jada Belkacem, 41 de ani.
E chelneriță într-o braserie și e despărțită de nouă ani.
Are un copil, Noa, de zece ani. E tratat aici, în spital.
- Nu are cazier. - Am recepționat. Îi lăsăm pe RAID.
Interceptați telefonul ei și toate liniile.
Căutați lista angajaților și încercați să-i contactați.
Vreau toate efectivele la etajul șapte.
Țineți cont de toate ieșirile. Totuși, e spital. Nu putem bloca tot.
Când vine Campos, încep negocierile.
Retrageți-vă! Avem o intervenție în curs. Circulați!
Te rog, nu mă suna!
Jada, ascultă-mă, în mă-sa! Au încercuit tot.
E nebunie curată. Nu știu cum o să scapi din asta.
Rahat!
Laser 2 către Laser 3. Vine negociatorul.
Retrageți-vă, vă rog!
Salut, Campos!
- Există răniți? - Nu, dar o simt încordată.
O fetiță a murit la același etaj. Probabil asta a declanșat tot.
Doamnă Belkacem, sunt cdt. Campos, de la RAID.
Mă auziți?
Mă auziți, doamnă?
Vă ascult.
Cum e acolo? Sunt răniți?
Doar copii care suferă.
Vă înțeleg neliniștea.
Da, mă înțelegeți?
Toată lumea e bine.
Ascultați-mă, doamnă!
Sunt de partea dv. Spuneți-mi cum vă pot ajuta!
Aduceți-mi copilul!
Și faceți ceva ca părinții să-l testeze.
Eliberați măcar copiii care au nevoie de îngrijiri.
Vă rog.
Am vorbit cu medicul. Se descurcă. Le acordă îngrijiri în continuare.
Nu mă mișc de aici.
Faceți ce aveți de făcut!
Sunați-mă când îl găsiți!
Jada!
Ce e?
Vino să vezi!
Ce e?
E o cameră.
- Unde? - Deasupra intrării.
Mersi.
France 24. Bună ziua!
Vă semnalez o luare de ostatici.
Cu cine vorbesc?
Sunt răpitoarea.
Manenti. Ascult.
Fabienne Durand, de la CECOS.
V-am văzut mesajul. Ce e nebunia asta?
- Știam... - O clipă.
Campos!
- Dna Durand. - ...sunt aici.
- Am auzit. - Vă ascultăm.
Nu știu cum pot să vă ajut, dar...
Familia nici nu vrea să audă.
Înțeleg miza? Le-ați explicat care e situația?
Sigur că da.
Da, dar trebuie să insistați! Toată secția de pediatrie e ostatică.
Am făcut totul. Îmi trebuie timp să-i conving.
Tatăl a fost categoric. Legea e de partea lui. Vă țin la curent.
La revedere!
Bună ziua!
Am putea vorbi după aceea?
Ne așezăm aici?
Mă aflu în fața spitalului.
Agenții RAID încă nu au intervenit.
Situația e incertă, chiar și în privința profilului Jadei Belkacem,
despre care știm foarte puține.
Personalul spitalului încearcă să mențină calmul și normalitatea,
fiindcă înăuntru sunt sute de pacienți...
Iartă-mă, te întrerup. Intrăm în direct.
Avem un interviu exclusiv în direct din spital
cu răpitoarea Jada Belkacem.
Bună ziua. Ce vreți să ne spuneți?
Mă lupt de câteva săptămâni. Aștept răspuns, dar mă lovesc de un zid.
- Despre ce zid vorbiți? - Despre administrație.
Nu le pasă.
Invocă protejarea identității și lasă un copil să moară.
Știți cât durează să se schimbe legea.
Am încercat totul.
Ca să vă înțelegem bine motivele,
cei pe care îi vizați cu luarea de ostatici
vă cunosc situația?
Da. Familia asta refuză să ne ajute.
E inuman.
Iar noi nu ne permitem să așteptăm.
Doamnă, vă înțelegem disperarea, dar în spital sunt copii,
personal și familii care sunt în pericol.
Chiar trebuia să se ajungă la asta?
Fiul meu se luptă cu moartea. Vreau doar un test.
Vrem să vedem dacă copilul e compatibil.
Dacă familia vă urmărește, ce vreți să-i transmiteți?
Doamnă...
domnule...
înțelegeți-mi situația!
Știu că vă e greu.
Dar vă cer doar un gest de omenie.
Ajutați-ne!
Stă în puterea dv.
Dacă acest apel pe care îl faceți pe postul nostru rămâne fără răspuns,
ce veți face?
Merg până la capăt pentru Noa.
Ați face chiar ceva ireparabil?
- Nu lucrez când o nebună umblă înarmată. - Și ce facem? Lăsăm copiii în rezerve?
Nu are nimic de pierdut. Noi ne riscăm viața.
E-n stare să ne omoare. E nebună.
Eu nu muncesc așa.
- Ce înseamnă că mergeți până la capăt? - Am spus ce am avut de spus.
- Și ce facem? - Vă reluați munca.
În timp ce umblați cu o armă? Vă bateți joc?
Glumiți?
- Nu sta aici! - Știm că suntem ostatici.
Copii...
- V-am văzut la TV. - În rezervă.
Nu. Copii...
- Hai! - Mergeți!
- Tare! Suntem ostatici! - Da, ostatici!
Mya, ești mai mare. Du copiii în rezerve!
Să nu pățească și Noa precum Coralie.
Ce nu înțelegi? Are pis-tol.
Ești din vreo bandă?
Copii, ajunge.
- Hai! - De ce?
Ești tare, dnă Jada!
- Hai, în rezerve! - De ce?
- Haideți! - Cum e să fii la TV?
- Hai! Lăsați-i să vorbească! - În sfârșit era atmosferă mișto!
Și tata are armă.
Vă dați cuvântul?
Copiii, personalul și spitalul sunt în siguranță, da?
Îmi dau cuvântul.
Mulțumesc!
Știu eu fața asta a ta!
- Deci vine și Mattéo? - Sigur că vine.
- Ți-am promis. - Da, te rog.
Vine sâmbătă la petrecerea în pijama.
Adrien, lasă-ne puțin, te rog.
Fă-ți temele! Vin imediat.
- Vino, dragă! - Ce e?
- O sminteală. - Cum așa?
Răpitoarea îl caută pe micuț. Durand m-a sunat iar.
- Ce i-ai zis? - Că nu ne răzgândim.
Adrien nu poate afla așa că nu e fiul nostru.
Așa e, dar merge prea departe. Trebuie să-i ajutăm.
Nu știm dacă e compatibil. Nu ne amestecăm în povestea asta.
Îi protejăm viața și echilibrul, nu pe noi.
El n-a cerut nimic, Agnès.
Fata mea...
Mamă!
Ce faci, draga mea?
Fac ce trebuie.
Ăsta nu e un răspuns, Jada.
Dacă nu fac nimic, moare.
Știu că e nedrept, dar tu îți dai seama că riști închisoarea?
Pot să te omoare.
Ascultă-mă, te implor!
Mă auzi?
Jada!
Te iubesc, mamă!
Te implor, Jada, nu închide!
- Iartă-mă! - Predă-te!
Alo!
Te iubesc, draga mea!
Te-am căutat peste tot. Mă ocolești?
Alfa, pe poziție.
Bravo, pe poziție.
Dacă te prind, dai de bucluc.
Nu-mi pasă. Vreau să fiu cu tine.
Și eu.
- Crezi că o să scapi? - Sigur.
Îmi promiți?
Suntem gata. Așteptăm semnalul.
Bine. Haideți!
Vă rog!
Ce e?
Mă auziți?
- Cine e? - Vreau să-mi văd fiul. Deschideți!
- Fiul lui e în situația fiului dv. - Are nevoie de mine.
- Cine e? - E tatăl lui Lucien.
- Lucien? - Un copil din secție.
Vreau să-mi văd fiul.
- De ce nu-l cunosc? - E nou, abia a venit.
Are patru ani. E rău, nu mai iese.
- Deschideți! Are nevoie de mine. - Nu e mâna noastră. Ne îndepărtăm.
Întrebați-i! Ei mă cunosc.
Nu-l las.
Dr. Bonfanti, Fanta și Kevin mă cunosc.
Are patru ani. Lăsați-l la fiul lui!
- Nu vă pun în pericol. - E prea riscant.
- Poliția nu va acționa. - Și-a pierdut mama.
Mă închid în rezervă. N-o să mă vedeți.
N-o să facă nimic, doamnă.
Îl lăsăm doar să-și vadă fiul. Vă implor, deschideți-mi!
Vreau să mă duc la fiul meu.
Are nevoie de mine.
Deschide-i!
- De ce eu? - Deschide-i!
- Retragerea! Acum! - Închide!
A intrat Dan. Ne retragem.
- Percheziționează-l! - N-am nimic la mine.
Ridică tricoul!
Întoarce-te!
Pantalonii.
- N-am nimic. - N-are nimic.
Hai, vino!
Mersi.
- Mersi. - Întoarce-te!
Unde e?
- În capăt, în dreapta. - Acolo e rezerva lui Milo.
În sala de tratament! Să nu iasă copiii!
- Mă auziți? Rezistați! - Aici.
- Cum îi e? - Ce faceți?
N-am vrut să-l împușc. Nu vreau să fac rău nimănui.
- Scoateți-l! Vă agravați situația. - Îl scot doar dacă vorbesc cu familia.
De acum nu mai ținem legătura, s-a terminat cu toate!
- Vino încoace! Vino! - De ce eu?
Tu i-ai chemat?
- Tu i-ai ajutat, nenorocitule? - Nu.
- Unde ți-e telefonul? Tu nu mi l-ai dat. - Nu am.
Unde ți-e telefonul?
Nenorocitule!
Dacă mai faci pe deșteptul, mă jur pe mama că te căsăpesc.
Bine.
Acum dispari!
Nu mișcați!
Apăsați pe rană!
Nu avem analgezice?
Trebuie să curăț de sânge.
Injectați 5 mg!
Avem vești. Un polițist a fost rănit de un glonț în luarea de ostatici.
Philippe Landon, fost negociator RAID. A scăpat de sub control situația?
Acum RAID se confruntă cu o situație complet diferită.
Avem o posibilă ucigașă.
Din păcate, asta schimbă abordarea situației.
Starea lui Noa se agravează!
Ce e?
- Ce-a pățit? - Ușurel, Jada!
Vreau să intru!
Antibiotice.
- CT? - Întâi îl stabilizăm.
- Pune-i manșeta! - Mă ocup.
- Îmi dă cineva compresele? - Noa!
Încă o perfuzie! O să facă șoc septic.
Luați-i tensiunea și faceți-i hemocultura!
Noa, mă auzi?
Cum stăm?
TAM e 42. Noa!
Ce-mi faci?
Ține ochii deschiși, Noa!
- Spune ceva! - Bun, Noa.
Răspunde!
- Mă auzi? - Ține ochii deschiși!
Mă auzi, Noa? Răspunde, băiete! Haide!
Răspunde!
E foarte slăbit.
- Va fi tot mai greu cu trecerea timpului. - Cum așa?
Îi trebuie o grefă.
La următoarea complicație moare.
În mă-sa!
Unde e nasul?
E normal. Și al meu e plin.
Îi salvăm aproape pe toți. Dar când pierd unul, sunt distrus.
Dar continui pentru ceilalți.
Și nu numai eu, ci întreaga secție, toți care lucrează aici.
Noa e norocos că vă are.
Se poate?
Haideți!
Da. Sunt Bonfanti.
Sunt Campos, negociatorul.
Am dat de mamă, dar nu are curaj să vorbească cu ea.
Ne ajutați?
- E cu dv.? - Nu, sunt singur.
Mă bazez pe dv.
Dle doctor!
Vă mulțumesc că ați sunat, doamnă.
- Vă ascult. - Da.
Bună seara. Sunt Agnès de Mareuil.
Vă sun fiindcă am vorbit cu dna Durand, de la CECOS.
Voiam să vă explic...
Fiul meu nu știe cum a fost conceput.
Iar soțul meu nu vrea să-i spunem adevărul.
Poate e momentul să vorbiți cu el.
Nu pot. Vă rog să mă înțelegeți.
Doamnă, o să afle și singur.
Imaginați-vă să afle că ar fi putut salva un copil.
Dacă-i spuneți dv., poate...
Nu știm dacă va merge...
- Nu-l pot obliga... - Doamnă! Sunt mama lui Noa.
- Ascultați! - Iertați-mă!
Alo!
Lăsați-o să se mai gândească!
Revenim la luarea de ostatici de la spital.
Agentul RAID rănit a fost eliberat.
Din informațiile noastre,
răpitoarea ar fi obținut de la RAID
să amâne intervenția până convinge familia s-o ajute.
În ciuda liniștii aparente, situația nu s-a detensionat.
Intervenția RAID pare inevitabilă, dar deocamdată nu știm când va avea loc.
Trebuie să evităm să apară victime.
Suntem gata s-o eliminăm.
Nu avem de ales.
Jada!
S-a terminat. Familia nu vă ajută.
Am făcut tot ce-am putut.
V-ați străduit, dar vă puneți în pericol.
Puneți pe toată lumea în pericol, începând cu copiii. Gata!
Ascultați... Acum vă privește toată țara.
Judecătorul va ține sigur cont de asta. Nu trebuie să se termine cu o tragedie.
Vreau să fiu aici când moare.
Lăsați-mă să stau cu el!
Vă pot lăsa câteva clipe, dar nu mai mult.
Îmi pare sincer rău.
Trebuie să intervenim.
Fiul meu...
Suntem alături de Jada!
Ați înnoptat aici.
Jada Belkacem încă este baricadată în secția de pediatrie.
În fața spitalului vedem un val de solidaritate,
familiile copiilor grefați și familii care așteaptă.
Cam 1.000 de persoane mor în perioada de așteptare.
Sunt aici și prieteni, colegi de antrenament...
ȘI EU AȘ FI FĂCUT ORICE.
- Băieții sunt gata. - Așteptați semnalul meu!
Am înțeles, dle căpitan.
Pregătiți-vă de asalt!
Dacă e cazul, o eliminați.
Ce a zis, domnule?
- E fiul meu. - Stați!
- Vreau să trec. O omorâți. - Înapoi!
Lăsați-mă să trec, domnule!
Vreau să văd imagini. Să nu fie copiii acolo!
Vreau să-mi văd fiul! Dați-mi drumul!
Iartă-mă!
Iartă-mă, iubitule!
Aș vrea să te protejez iar.
Să te cruțe viața.
Dnă Belkacem, felicitări!
Este!
- Stai! - Ce e?
- Copilul! - Scuze!
- Atenție! - Scuză-mă!
Să te lase în pace.
- Nu mișca! - Vreau să-mi văd fiul, nenorocitule!
Aș muri pentru tine.
LABORATOR DE BIOLOGIE MEDICALĂ
Da!
- Dle doctor! - Da.
Gata.
Am fost la laborator. I-am făcut testul fiului meu.
Dar nu știe nimeni. Nici fiul, nici soțul meu, da?
Vă trimit rezultatele.
E compatibil.
Am adresa familiei.
Îl putem salva!
Intrați!
- E cineva! - Stați!
Nu mișcați!
E o urgență! Lăsați-ne!
- Stai! Nu mișca! - Dați-ne voie!
- Sus mâinile! - Dați-ne...
Unde vă duceți?
- Facem o grefă. - Verificăm targa.
- Nu, e sterilă! - O puteți contamina.
Are orele numărate. E vina dv. Dați-ne voie!
- Dați-le voie! - Haideți!
Haideți!
- Hai! - Unde e?
- Dreapta! - Sunteți la pediatrie. Lăsați armele!
Sunt copii peste tot.
- Ne facem treaba. - Dar îi traumatizați.
- E pentru Jada? - E-n regulă.
- O închideți? - E bine.
Mergeți în rezervă!
Intrați în rezerve!
Să nu vă fie frică!
Haideți!
Vă rog!
Unde e?
- Bună ziua! - Bună ziua!
- Am sunat de trei ori. - O să vină cineva, domnule.
- Când? - Așa e.
Nu mă freca la icre!
A șters-o cu o asistentă de culoare, blondă.
Poliția!
Ia asta!
Poftim! Ia-le!
- Dă-mi peruca ta! - N-ai să vezi!
Nu m-a văzut nimeni fără perucă.
Ia-ți armele și lasă-mi peruca!
Dă-mi peruca!
Malik, unde ești?
La Urgențe? Așteaptă-mă! Vin acum și-ți explic.
- Vine cineva să te ia? - Da.
Drace!
Sunt peste tot.
- Urcăm. - Poftim?
E un suspect la ușa doi.
- Venim. - La etajul unu e liber.
- Îi legitimăm la ușa doi. - Înapoi!
Verificăm scara din sud.
S-a terminat.
Ce facem?
- Mergem? - Unde mă duceți?
- La analize. - Mi-ați făcut de dimineață.
- O colonoscopie. - Așa e.
...cancer de prostată, dar l-au operat prea târziu.
Am metastaze peste tot și am o problemă la rinichi.
- Și la ochi. - Haideți!
- Te rog! - Ce-o mai fi...
Hai!
Dați-vă, doamnă!
Și văd tot mai prost din cauza glaucomului.
Dacă o mai ține așa, o să orbesc. Să îmbătrânești așa...
Nu vreau.
Așteaptă-mă acolo. Malik!
Tanti! Ce-ai pățit la păr?
Vino!
Scoate-o de aici!
- Pe ea? Niciodată! S-a terminat! - Te rog!
În ce rahat mă bagi? Ai înnebunit?
Fă-o pentru mine!
- Nu e treaba mea! - Știu, dar ai copii. Știi cum e.
Nu putem s-o lăsăm.
Haide!
Mersi.
Hai, dispari!
Mersi.
- Ce faceți aici? - Fiul dv. e compatibil.
- Plecați! - Doar două minute.
Închide ușa!
Închide! Sun la poliție!
Nu, nu sunați la poliție!
- Închide ușa! Sun la poliție. - Gura!
- Calm! - Serios! Jos telefonul!
Telefonul!
Gata!
- Calm! - Ascult-o!
Tată, ce se întâmplă?
De ce țipați așa?
E adevărat ce zic?
Da, e adevărat.
Vino, dragul meu! Vino!
- Poți să-l salvezi. - Cum?
Vino cu mine!
Nu riști nimic. Apoi te poți întoarce acasă.
La fel și Noa.
- Mergem? - Da.
Haideți!
Vino!
Uitați-o!
O interceptăm!
Nu! Vă rog!
- Fiul meu! - Nu trageți, e un copil!
Lăsați armele!
- Nu vrem să facem niciun rău. - Venim și noi!
- E înarmată! - Lasă arma!
- Las-o!
Lăsați armele!
Lăsați-i să treacă!
Haide!
CINCI ANI MAI TÂRZIU
ANUAL ÎN FRANȚA 500 DE COPII SUNT DIAGNOSTICAȚI CU LEUCEMIE.
CERCETAREA ÎN ONCOLOGIA PEDIATRICĂ E SUBFINANȚATĂ. DONAȚI!
WWW.DONDEMOELLEOSSEUSE.FR
PENTRU YANIS BEN NACEUR
Subtitrarea: Mariana Piroteală