Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Helvetti, avatkaa!
- Moi, Kaija. - Moi.
Kiitos.
- Kaija! Sä tulit. - Kato, moi!
Sä sit unohdit, että sulle jäi mun avaimet. -Ai niin.
- Hups. - Vitun Harri.
Kuulostaa perkeleen hyvältä.
Lumessa on koko maa. Se on harmaa.
Harmaa.
Sadetakin suureen kaulukseen kuvakulma hiljaa kulkee.
Sinä siirryt ihmistungokseen.
Kaikki vanhat filmit uudelleen vuoksesi katson.
Punastun, kun nään sun suudelleen hetkellä kyynelten.
Kohta ilta ja keskiyö -
ja takana taas koko viikon työ.
Sä saavut illalla aikaisin, ja hiuksesi sun vielä sekaisin.
Jos pyydän lähtemään, niin lähdetkö vai jäät?
Ei kiinnosta sun pussilakanat. Missä meidän rahat on?
Minä laskin, että me pärjätään ihan hyvin kyllä.
Pidetään vaikka kaks kasviskeittopäivää viikossa.
Kun askeleet on uupuneet, kannatko mua sen yön.
Moottori pitää ostaa nyt! Mä tarvitsen sen osan nyt!
Muuten se kone ei valmistu ajoissa.
Nyt sä yhtäkkiä sanot, että meillä ei ole rahaa!
Tuu, Annikki, syömään.
En minä.
- Et syö? - Minä söin jo tossa samalla.
Jaaha. No, tuu nyt edes istumaan.
Mun levy on pian valmis.
Ai, sehän on kiva. Hyvä, että valmistuu.
Taitaa nuottikorva kulkea geeneissä.
- Puuttuu siitä pari biisiä vielä. - Multakin puuttuu pari osaa vielä.
Älä nyt taas siitä ultrasta.
Kato, se osas.
Kuunnelkaas, mitä täällä sanotaan ultrakevyistä.
"Sopii erityisesti niille, jotka haluavat lentää edullisesti."
Ja joilla on lennokkaimmat jutut.
Meidän bändissä on nyt semmoinen kiipparisti ku Markku.
Se on ihan älyttömän hyvä muusikko.
Jaahas. Vai Markku?
Onhan ne muutkin jätkät hyviä, mut se tajuaa musaa ihan eri tavalla.
- Se opiskelee Sibiksessä. - Kato ny!
Puunlatvat heiluu.
Tuuli nousee. Mitä mä sanoin?
Mä pääsin just oikeeseen aikaan taivaalle.
Millaista oli lentää tänään?
Ainahan se on ihan mahtavaa.
Sun pitäis kokeilla joskus.
Kyl mä kerkeen.
Hei, Tinde, mä käyn hakeen ne laatikot.
- Ei muuta ku nurkkaan häpeämään. - Ei tässä tilassa mitään ongelmaa.
Diskopallot on ihan hyvä ja näin, mut tää ei oo jotenkin...
Tää ei oo kovin rock.
Mitä jos mä heitän paidan pois?
- Tai sä? - Joo...
- Pitäis olla vähän isompi lava. - Ai, miten iso?
Olispa savukone.
Savukonepelti.
Savukonepelti kiinni.
- Meisseli piiloon. Tule nyt. - Kärsä piiloon.
No niin, kiitos.
Kohta mennään.
Sua pyydän lähtemään, et lähde vaan sä jäät.
Kun askeleet on uupuneet, kannatko mua sen yön?
Kun savukkeet on loppuneet, noudatko sateellakin?
Kun kyyneleet on kuivuneet, jääthän sä jälkeen sen?
Kun savukkeet on loppuneet.
Hei, meillä on täällä tänään savukone: Pirjo!
Kaija Kokkolan kokko käryää.
Siinä meni häppärit. No niin.
- Moro moro. - Moi.
Peremmälle vaan. Täällä on tilaa.
Kaija, saanko mä nimmarin?
Joo, totta kai.
Mitäs sä mietit?
Sitä vaan, miten erilaiselta toi Lintsi näyttää yöllä.
Siellä on vaan kato haamuja nyt.
Niillä on kammottavan hauskaa.
Hirvittävän hupaisaa.
Muistan, kun kävin lapsena katsomassa esiintyjiä Lintsin lavalla.
Sit sä juoksit lavalle ja pöllit niiltä mikit.
- En. - Älä huijaa.
En mä halunnut lapsena koskaan olla esillä.
Niin kuin ne kusipäät, jotka laulaa stemmoja sukulaisten synttäreillä.
Meillä päin niitä sanotaan terssimulkuiksi.
Ai, teidän raamattupiireissä?
Musta olis ollut kiva tavata pikku Kaija Lintsillä.
Mhm? Miks?
Mä luulen, että se olisi tarvinnut juttuseuraa.
Mites pikku Markku?
No, se vasta olis tarvinnutkin.
Mä huomasin lapsena, että mä tiesin joskus asioita ennalta.
Aha.
Mut et enää?
Kyl mä joskus. Niinku nyt.
No niinku mitä?
Että nyt sä tuut mun luo.
Kiitos.
Ihan helposti tunnistaa sut.
Niin, kun on kaikista komein.
Ja kaunein.
- Missä sun isä on? - Ei se oo paljoo täällä.
Suurin osa on mun, osa faijan.
Jaaha? Maistuisko drinkki? Faija näköjään tarjoo.
- Kyllä kiitos. - Aperitiivi.
- Miksi se oli tuolla takana? - En mä tiiä. Kysy faijalta.
"Single malt."
Lähtisitkö silloin kanssani järvelle?
Sulle sukeltaisin helmen valkean.
Istuisitko kanssani keskipenkille?
Vastaisitko hellään suudelmaan?
Sä laulat niinku kone.
Kiva.
Tarkoitan, että sä laulat täysin puhtaasti.
Se on ihmeellistä.
Susta tulee iso tähti.
- Taasko sä ennustat? - En mä ennusta, kun mä tiedän sen.
Sun äänellä on semmonen vaikutus ihmisiin.
- Teetkö sä omaa musaa? - En.
Mut sun äiti tekee.
Se sanoittaa virsiä.
- Rock! - Se on hevirock.
Mä tiedän, että sä osaisit.
Mistä sä sen tiedät?
Tai se on väärä sana. Mä tunnen sen.
Ei ne kuitenkaan olisi niin hyviä kuin ne on mun pään sisässä.
Tää on hyvä.
Pistä tää ylös.
- Pöö! - Uijui!
Mä näin, sulla liikkui silmät.
Mä tarviin kahvia.
No, minäpäs kipaisen.
Saako olla mokka vai suodatin?
Suodatin.
Nyt.
Oh my God...
Ja hän pelastaa sen tänne...
Mmm!
No mutta kukas se pappilaan näin aamutuimaan?
Impiöillä, Markku puhelimessa.
Joo, mä kysyn.
Se on sun mutsi.
En mä tiennyt, että niillä on teidän numero. -En mäkään.
Moi, Annikki.
Minua ainakin lohduttaa se, että Kalevi kuoli juuri lentäessään.
Jokainen, joka näki Kalevin lentokoneen kyydissä, -
tiesi, että hän oli onnellinen mies, kun sai lentää vapaana.
Kalevin lento vain loppui liian aikaisin.
Jää hyvästi, veli. Lepää rauhassa.
"Viimeinen lento halki sinisen kevättaivaan."
"Alla levittyi merten valkoinen lakeus."
"Isää ja aviomiestä kaivaten Ritva, Kaija ja Annikki."
Jaksatko vielä? -Joo joo, mut sun pitää nostaa enemmän.
- No, mähän nostan. - Enemmän.
Anna mulle hetki.
Nyt.
- Voi ei, kutittaa otsaa. Voi ei! - Maahan. Hyvä.
Meidän koti.
Aika viihtyisä.
Sä säikäytit mut.
Kerro, että kaipaat -
ja väität, että välität jälleen.
Näytä kaikki taivaat -
ja sano sama asia ääneen.
Ja mun elämä lyö ja fiilistä ei.
Ota kiinni mua niinkuin et koskaan.
Kun on pimeä yö ja valoa ei, -
anna jotakin päivääni mustaan.
Kerro, että kaipaat.
Kaija...
Kaija, Kaija, Kaija!
Hei.
Mä mietin, että ehkä sua hämmensi se biisien järjestys.
Jos vaihtais nelos- ja viitosbiisin päittäin, se vois olla selkeempi.
Eiks niin?
Mikä olo?
Kulta.
Ei se oo sun syy.
Mennäänks kotiin?
Kaikki on hyvin.
Kokkola.
Miten sun opinnot yliopistolla edistyy? Ja mitäs sä opiskelitkaan?
Logopediaa. Mm.
Mut en mä siis käy siellä ollenkaan.
En mä pysty.
Ei se mitään, mutta kun mä en pysty laulamaan.
Mä en oo kahteen vuoteen tehnyt yhtään keikkaa.
Niin miten tän sais nyt loppumaan?
Nämä on tämmöisiä asioita, että näiden kanssa täytyy oppia elämään.
Mitä se niinku tarkoittaa?
Sitä, että ne oireet ei välttämättä koskaan katoa, -
ja hyvin harva paranee koskaan.
Mutta millä mä elän?
Sä voit hakea sairaseläkettä.
Tä?
Mä oon 26.
Mä kirjoitan sulle nyt beetasalpaajia, -
jotka tasoittaa sykettä.
Useimmiten ne jo auttaa pahimpaan sosiaalisten tilanteiden pelkoon.
Mä kirjoitan sulle myös Diapamia, jos ahdistus käy oikein kovaksi -
ja sun pitää pystyä käymään vaikka kaupassa. Niitä otetaan tarvittaessa.
Ja suosittelen, että osallistuisit johonkin kuntouttavaan toimintaan.
Okei.
Anteeks, se kuulostaa vähän semmoselta -
vanhusten jutulta.
Mielenterveysyhdistyksen kautta voi päästä vaikka hevosterapiaan.
Hei!
Moi.
No, siinä ei kauaa turpa turissut.
- Joo. Ihmeellinen eläin. - Mm.
Mä en oo päässyt tänne talleille kahteen viikkoon.
Mä luulen, että mä en hengittänyt siinä välissä kertaakaan.
Musta tuntuu, että mä en oo hengittänyt moneen vuoteen.
Mä luulen, että mun terveydelle olisi parempi, -
että hevonen muuttais meille kotiin ja perhe muuttais tänne talleille.
- Ehdota sitä. - Ehkä.
No, mä annan teidän jatkaa tutustumista.
Vau, sieltä tuleekin äiti.
- Loppu. Äiti. - Rakas!
Voi, sieltä niin.
Miten sanoo neiti Aika? Paljon on kello?
Kello on 17.32.30.
Sehän tuli sieltä niin kuin apteekin hyllyltä.
Onnikkainen, siellä on Annikki. Hoitaa meidän puskia.
Tai näin. Hei!
Hullunkurinen perhe.
Komm an Bord, Irmeli.
- Tuliko liian tuhma? - Nein.
Ajattelin kirjoittaa tarinan, jossa Irmeli kyntää kasvimaata -
ilman housuja.
- Aloitetaanko? - Ja. Genau. Frankfurter.
"Helsingin hiljainen yö oli usvan peitossa."
"Juuri siitä ratikan raiteita puhdistava ratikkakuski piti."
"Ensin hän näki vain hahmon kadulla."
"Sitten hän erotti pitkät kultaiset hiukset, -
jotka valuivat villeinä kiehkuroina keskiselkään asti."
"Nainen tiputti huulipunansa maahan."
"Kun hän kumartui, -
hame hädin tuskin peitti pakarat."
Kukkuu!
- Katsopa, kuka tuli? - Äiti.
No niin.
Hei. Mitä muru? Joo.
Harmitti, kun äiti oli näin myöhään.
- Mites teillä on mennyt? - Ihan hyvin.
Käytiin läpi, mitkä ruoat on erityisen terveellisiä hampaille -
- ja mitkä on tosi pahoja. - No niin.
Jaa, mummi on saanut sut syömään kurkkua.
Nam, nam, nam, nam.
Annikki, olisitko päässyt torstaina ainakin?
Joo, pääsen.
Kiitos. Mä sain sellaisen mainos-jingle-keikan.
Mummi tulee sitten torstaina. Sit nähdään taas.
- Torstaina. - Heippa.
Moi moi. Joo.
Ai, sä lähet nyt jo? Mä ajattelin tehdä kalasoppaa.
Minä oon syöny jo.
Hei, ei tartte.
Sitten Onni tapasi ritarin...
Ja...
- Heippa. - Ritarilla oli iso miekka.
Ja Onnilla aseena unihiekka.
Unihiekkamyrsky...
Onnilla aseena unihiekkamyrskytuuli.
Onnilla oli aseena unihiekkamyrskytuulimylly.
Onnilla aseena unihiekkamyrskytuulimylly...
- Pylly. - Pylly.
Missä on Pöppö-nalle?
Mitä?
- Sano. - Mulla on sulle yks juttu.
Surujen sillalta näin -
tummien aaltojen uivan merelle päin.
Ne ikäväni pintaan sai.
Ja lokit kirkui, ne karanneet on Hitchcockin linnuista kai.
Kaipuuni nousee siiville.
Kuka keksi rakkauden?
Yö oli niin valkoinen, -
kun puhalsi palkeet rakkauden.
Tähdenlentona kai -
luokseni saavuit ja kauniimman teit minun maailmastain.
Joku kätkee kysymyksen:
Kuka keksi rakkauden?
Kuka sai aikaan sen?
Mulla ei ole enempää.
No?
Sä oot nero.
Sä oot nero!
Musta tässä on mahdollisuudet.
Kylmikset.
Ihan kylmikset.
Eikö oo muuten? Tai vois olla.
Hä?
- Hä? - Ihan huippu!
Mähän sanoin, että sä osaat tehdä biisejä.
Ei se oo vielä valmis.
Tää muuttaa kaiken.
Minkä kaiken?
Kaiken kaiken.
- Eihän me oikeesti tehdä levyä? - Totta kai me tehdään.
- Eihän tehdä. - Tehään.
Siis enhän mä edes muista, miten esiinnytään.
- En mä pysty. - Totta kai sä pystyt.
Se oli kaunis kevätpäivä, säteet auringon -
sinkoili pinnalta jään.
Isä toiveikkaana taivaalle katsellen -
viritti liidintään.
Isä koskaan kertonut ei, -
että vuodet menneet häneltä voimia vei.
Ei edes pyytänyt ymmärtämään, -
että hän tahtoi vain yli sinisen taivaan lentää.
Isä lähti, ikävä jää.
Viimeinen lento, niin hieno, niin hento.
Lempeät tuulet isän saattoi matkaan.
Hän oli vapaa niin kuin on sudenkorento.
- Me myöhästytään. - Joo, mut mä en oo valmis.
Rinkula.
Meidän pitäis mennä jo.
Joo, mut mä en voi näyttää sian perseeltä siellä.
Joo, et.
- Kaasua! - "Komisario." Sano komisario.
Komisario.
Miksi ihmeessä ne haluaa nähdä meidät?
Apinat paikalle.
Ne haluaa nähdä, ketä ne nöyryyttää ja ketkä tekee tämmöstä paskaa.
Bensa riittää ehkä just sinne, mut ei takaisin. Kato, Ruuskanen.
Mitä? Mikset sä sanonut, että mun paidassa on reikä?
Enhän mä oo nähnyt, että sun paidassa on reikä.
- Siis enhän mä voi tällä mennä. - Työnnä se housuun.
- Hyvä. - Okei. Miltä tää näyttää?
Oikein hyvältä näyttää.
- Tässä on Ari Lohenoja. - Jaha...
- Kaija Kokkola. - Hauska tavata.
Hei.
- No niin. Peremmälle vaan. - Kiitos.
Mikä sai teidät pitämään pitkän tauon musiikin tekemisessä?
Mullahan ei ollut mitään taukoa.
Kaija on keskittynyt muutaman vuoden muihin asioihin.
No, miks nyt sitten?
Mulla alkoi soimaan päässä Kuka keksi rakkauden -melodia.
Sitten tuli muita biisejä, ja...
Täähän on täydellisesti Kaijalle tehty, joten tässä ollaan.
- Tää on Kaijan levy. - Mm.
No, onkos teillä mietittynä levylle nimeä?
Ei mitään fiksattua, muutamia ehdotuksia, mitä ollaan mietitty.
Itse asiassa katsoin just Tuulen viemää -elokuvan, -
ja siitä tuli samanlainen olo kuin tästä levystä.
Mä ajattelin, jos tää olis ollut Tuulten viemää.
Siis ei ole mitään fiksattua. Nimen voi vielä muuttaa.
- Sehän on oikein hieno. - Se on todella hieno.
Oikein hyvä.
Eiks meidän kannata lukee tää rauhassa? -Anna mä hoidan tän.
Eiks tää oo ihan...
Eiköhän aleta hommiin.
- Hieno homma. - Mahtavaa, kiitos.
- Onneks olkoon. - Kiitos.
Syökö joku noi viinerit, vai meneekö ne roskiin?
- Ota, kaikki. - Siitä vaan.
Okei. En mä kaikkia kehtaa, mut jos mä otan näitä kaks.
- No niin. - Kiitos.
- Hei hei. - Hei. Moi.
Oi. Tärkeä ihminen.
Tärkeä ihminen.
Kaija Koo julkaisi komean paluulevyn Tuulten viemää.
Se tuli pitkän tauon jälkeen ja ponkaisi virallisen listan kärkeen.
Kaija Koo on studiossa...
Olet palaamassa keikoille. Mitä on luvassa?
Tietenkin tosi hyviä biisejä.
Haluan, että keikka on kokonaisvaltainen kokemus.
Hyvä show. Meillä on upeet taustatanssijat...
Vieraana on musiikkivuoden 1993 suurin yllättäjä.
Kuuden vuoden tauon jälkeen mahtavan paluun tehnyt Kaija Koo.
Kaija, julkaisit kolme perättäistä listaykköstä kolmessa kuukaudessa.
Miltä susta nyt tuntuu?
Kaija, kuka keksi rakkauden?
Hyvää lauantai-iltapäivää.
Ensimmäisen kerroksen Anttilan TopTen-osastolla -
huikeaan suosioon ponnahtaneen Kaija Koon nimikirjoitustilaisuus.
- Tervetuloa kaikki... - Kiitos.
"Mikolle." Odotatko jo kovasti kesälomaa?
- Joo. - No totta kai.
Moi. Mun nimi on Taija.
- Hienot hiukset. - Kiitti, niin sullakin.
- Ja nimikin rimmaa. - Niinpä.
Kiitos.
Moi.
- Mikäs sun nimi on? - Sari.
Sari...
Hei...
Mä en tiedä, miksi alkaa itkettää.
Ei se haittaa. Ei mitään. Saa itkeä.
Anna mennä vaan.
- Kiitos. - Kiitos.
Joo, ja sitten jumalauta toinen.
- Kaks. - Siellä on saatanan kuuma.
Hieno veto.
Onks tää sun bändi?
Joo.
Aivan.
Surujen sillalta näin -
tummien aaltojen uivan merelle päin.
Ne ikäväni pintaan sai.
Ja lokit kirkui, ne karanneet on Hitchcockin linnuista kai.
Kaipuuni nousee siivilleen.
Kuka keksi rakkauden?
Nähdä surujen sillalta sain -
kaupungin katolla tähtiä tuhansittain.
Yksi lähti ja laskeutui.
Se lensi halki taivaan ja radaltaan harhautui.
Sille esitin kysymyksen:
Kuka keksi rakkauden?
Kaija!
Minä haluan tisseihin!
- Selvä homma. - Miulle tisseihin.
Minulla on sama syntymäpäivä kuin siulla. Tuohon.
Kaija, sie keksit rakkauden!
Laita kaverille kans. Sillä on isot tissit. -Laita siihen.
Yks tissi kerrallaan.
Aa! -Jumalauta. Te vedätte enemmän yleisöä kuin kukaan koskaan.
- Älä. - Kyllä.
- Paljon niitä oli? - Ihan helvetisti.
- Ota bisse. - Joo, kiitos.
Me oltiin just keikalla. Missäs me oltiinkaan?
Meillä A-mummi laskee aina rahat keikkojen jälkeen.
No? Paljon on? Sanotko?
- En mä tiedä. - Paljon siinä on?
En mä tiedä, kun näitä on niin paljon.
No niin, tässä on mieheni.
Tällainen mies pitäisi jokaisella naisella olla.
Näytäpäs.
Aa!
Hoplaa!
Siis kuunnelkaa nyt tätäki.
"Sun musa toimii siltana mun ja mun siskon välillä."
"Me ei osata puhua, mutta sun kappaleet toimii pelastusrenkaana, -
johon me voidaan tarttua, ettei kukaan ajelehdi liian kauas."
Pelastusrenkaana.
Mä en kestä. Tostahan vois tehdä biisin.
- Ihan mieletöntä. - Eihän tätä voi käsittää.
Sain viime viikolla samanlaisen läjän näitä kirjeitä. Mä en voi uskoa tätä.
Tiedättekö, mitä mä oon miettinyt? Me tarvitaan bändi.
Hold your horses, hei. Mitä jos keskittyisit vaan laulamiseen?
Etkä tuottamiseen.
- Ehkä ens kesänä. - Jos vähän saa intoilla?
Sitten siirrytään seuraavaan kategoriaan.
Ehkäpä kaikista suloisimpaan, eli Vuoden naissolistiin.
Ehdokkaina ovat:
Anita Hirvonen, -
Anna Hanski, -
Maarit, -
Muska -
- ja Kaija Koo. - Hyvä, Kaija!
Ja Vuoden naissolisti on...
...Kaija Koo.
- Hyvä, Kaija! - Ihan mieletöntä, Kaija!
Kaija!
Hei, onneks olkoon!
Suomen kansa keksi Kaija Koon.
Kaija on tämän päivän suomalaisen musiikkiviihteen varma taitaja.
Selvästi eniten äänitteitä myynyt naisartistimme vuonna 1993.
Suuret onnittelut, Kaija Koo!
- Hyvä, Kaija! - Mieletöntä!
Kiitos, ootte ihania.
- Ei anneta Markulle. - Totta kai, totta kai.
Hyvä meidän porukka. Hyvä koko hirviporukka.
Ja nyt, hyvät naiset ja herrat, hetki, jota olemme kaikki odottaneet.
On Vuoden albumin aika.
Kaija Koo, Tuulten viemää.
Kaija, mee säkin.
Tule lähemmäs, beibi. Viereeni jää.
Etkö näe, että minäkin sua pelkään?
Huomaatko, kuinka jään silmiisi kii -
ja eksyn yksiössäsi huoneisiin?
...Anita on valkaissu persereiän!
- Nyt juot sen. - Ykkösellä.
Hei, siinä sä oot!
- Hei. - Sami.
- Mä oon ettiny sua. - Lähetään vetään shotteja.
Onneks olkoon. Ihan helvetin kova suoritus.
Tuu jo. -Ei oo totta oikeesti. Ja Markulle kans.
Make säveltää jotain uutta biisiä.
Onni on menossa kaverin synttäreille tänään.
Syötä.
Hyvä, mummi!
Äiti, anna käsi.
Oota. Mua alkaa pyörryttää.
Mä en pysty.
Tää c-osa on ihan paska.
Hän katselee rauhattomana itään.
Tuo tyttö hentoinen tinakengissään.
Kuuluuko sieltä suunnalta ketään, -
joka voisi ottaa tytön reppuselkään?
Hän on piirtänyt viestin karttaan.
Siellä lukee: "Vie minut turvaan."
- Sehän oli hyvä. Eiks ollut? - Ei ollut hyvä.
Mä putosin tarinasta.
Mut ihan sama, mennään eteenpäin. Mä vedän sen kertsin nyt.
Hei, ei ei, en sitä salaa.
Näillä teillä loppuun palaa.
Tinakenkäni on sulaa laavaa.
Tule, tule siis ennen aamua.
Et täältä muuten enää löydä mua.
Kun aurinko nousee, on pakko liikkua.
Kylmät väreet.
Ihan vitun kova.
Jätetäänkö c-osa myöhemmäks, jos Make haluis muutoksia.
Ei, se on helvetin hyvä. Mennääks kakkoseen?
- Kakkoseen? - Suoraan kakkoseen. Ja siitä c-osaan.
Se on tehny liikaa duunia. Hyvä, että nukkuu.
Ai, sä oot vielä hereillä.
Mm. Hyvää hääpäivää.
Kato, sitä samaa.
Paljonko me ollaan oltu naimisissa? Ainakin joku kymmenen vuotta.
- Kakstoista. - Ai, niin kauan.
Tässähän aletaan pikkuhiljaa niinku tutustumaan.
Mä yritin soittaa sulle.
Jaa.
Hei, Markku.
Mä oon vähän miettinyt.
Luuletko, että sulla vois olla alkoholiongelma?
Kuulitko sä, mitä mä kysyin?
Kyllä mä kuulin, mitä sä kysyit.
Kuulostaa, että ainakin jollakin meistä on ongelma.
Mitä sä tarkoitat?
Mä tiedän, että sä oot ollut stressaantunut ja väsynyt.
Ja se on todella ok, ja mä yritän tukea niin paljon kuin pystyn.
Musta olis kiva, ettet sä kaataisi kaikkea sun stressiä muhun.
Varsinkaan nyt, kun mä painan ympäripyöreetä päivää, -
että meidän yhteinen levy valmistuis vittu ajoissa.
Anteeksi.
Saat anteeksi.
- Äiti, älä makaa. - Mä rakennan tästä asennosta vaan.
Lähe talleille. Minä jään Onnin kanssa.
Minä en tiedä mitään kauniimpaa kuin sinä.
Sinun silmäsi aamullakin -
loistaa tähtinä.
- Peltoskumpat? - En mä ehdi mitenkään tänään.
Hei, mä tunnen sut.
Aina kun sä laulat täällä, sä oot skumpan tarpeessa.
Skumppa, skumppa, skumppa, skumppa, skumppa.
Tittidii.
- No, yks mukillinen. - Jes!
Onks mun naama levinnyt?
Mitä? -Tässä on yhtäkkiä tosi paljon löysää. Kato.
Älä höpötä. Sä oot upee.
Miks musta ei tunnu siltä?
- Mä ainakin tiedän, että mä oon upee. - Sä ootki. Sä oot meidän tallimalli.
Hei, meille! Tallimalleille!
Jassoo.
Tuu jo.
- Hei, se pullo. - Pullo!
Hee-he-hei, jes!
Anna mä teen!
Eikö vaimosi anna?
Anna.
Huhhuh. Laulava äiti. Jaaha.
Kun Heikki Harmasta tehtiin juttu, eiks siinäkin ollut otsikko:
"Kitaraa rämpyttelevä ja laulava isä."
- Eiks se oo isi? - Isi, niin olikin.
Todellakin.
- Hei, ystävä pyyhi kyyneleet... - Nopeesti nappas!
...aivan turhaan niitä teet.
Minä mandoliinin rinkan päällä saan kulkemaan.
Kyllä muistan sinutkin.
Mä osoitteesi siihen raaputin.
Ja eiku sisään vaan.
On mandoliinimiehen matka tää -
niin täynnä elämää, -
että joskus unohtaa voi, kuinka toinen odottaa.
Anteeksi.
Markku...
Hei, ei sun tartte.
Herrajumala...
Markku, herää.
Nyt.
Haloo. Herätys. Ollaan perillä.
Jätä se vaan tänne nukkuun.
Ei kukaan muukaan saa jäädä bussiin nukkuun.
Sitä paitsi meillä alkaa tsekki. Nyt!
Ollaan perillä.
Mä meen jo.
Kaija, ootko valmis? Äänenavaus.
Dannyn kärsä, Dannyn kärsä, Dannyn kärsä...
Dannyn kärsä.
Meidän pitää muuttaa keikkasetti.
- Mä keskityn nyt. - Meillä on liikaa vanhoja biisejä.
- Koska uudet ei myy. - Koska sä et laula niitä oikein...
Nyt mä keskityn!
Markku, jos mä vien sut omaan huoneeseen nukkumaan.
Ootko sä juonut vettä?
Mua vaan harmittaa, kun et viitti panostaa sen vertaa, -
että opettelisit laulamaan ne biisit niin kuin ne on kirjoitettu sulle.
Sä et muutenkaan ota mitään kritiikkiä koskaan vastaan mistään.
Ammattilaisen ja amatöörin erottaa just siitä, että ammattilainen...
Mä laulan ne oikein!
- Kaija. Sun pitää säästää sun ääntä. - Niinpä, mä en saa huutaa.
- Älä sitten huuda. - Älä laita mua huutamaan!
Voisit muutenkin olla hiljaa.
Hiljempaa.
Mitä sä olit niissä akkojenlehtien haastatteluissa taas mölissy?
Puhunu jostain lapsista, mummoista, viherkasveista.
Älä tuu länkyttämään tänne nyt.
Eihän kukaan vakavasti otettava muusikko puhu muusta kuin musiikista.
Mä puhuin musiikista kolme tuntia.
Mä en voi sille mitään, jos ei ne kirjoita siitä sanaakaan, -
koska se ei kiinnosta ketään vaan siksi, että mä oon nainen!
Kaija.
Sä tiedät, että ilman mua sulla ei olis yhtään biisiä.
Ei yhtään keikkaa, ei yhtään levyä, ei tätä vitun hotellihuonetta.
Sä olisit Kaija Kokkola Pihlajamäestä, -
pornospiikkeri, taustalaulaja.
Jes!
Älä vaan spiikkaa. Sun älykkyysosamäärä paljastuu.
Hei, ei ei, en sitä salaa.
Näillä teillä loppuun palaa.
Tinakenkäni on sulaa laavaa.
Tule, tule siis ennen aamua.
Et täältä muuten enää löydä mua.
Kun aurinko nousee, on pakko liikkua.
Tämä tie sut loppuun käyttää.
Sen pinta väreilee.
Kaikki kangastukselta näyttää.
Ja ilma syttyy tuleen.
Pojan tinakenkäisen -
mistä löytäisit sä sen, -
tyttö tinakenkäinen?
Kokeillaas yhtä juttua.
Osataanko me kaikki olla hetki ihan hiljaa?
- Kaija, mä rakastan sua! - Shh.
Hei, ei ei, en sitä salaa.
Näillä teillä loppuun palaa.
Tinakenkäni on sulaa laavaa.
Tule, tule siis ennen aamua.
Et täältä muuten enää löydä mua.
Kun aurinko nousee, on pakko liikkua.
Ole kiltti ja lopeta toi juominen.
Jos et sä tee sitä ittes takia, tee se meidän takia.
Onko olemassa semmonen piste, että mä ja mun tekemiset olis tarpeeksi?
Mä oon tehnyt kaiken niin kuin sä oot halunnut.
Me ostettiin talo täältä maalta, koska sä halusit.
Mä oon tehnyt sulle sata biisiä, koska sä halusit laulaa.
Mä menin terapiaan, koska sä vittu halusit.
Tiedätkö, miltä tuntuu elää sellaisen ihmisen vieressä, -
josta aistii, että sä et ihan riitä?
Kyllä sä riität mulle.
Mua häiritsee vaan tää yks asia.
Mikä asia?
Mä löysin sun pullot.
Miks ihmeessä sulla on monta pulloa kirkasta viinaa auton alla?
Mitä sä nyt sekoilet? En ymmärrä yhtään, mistä sä puhut.
Pyöritkö sä täällä ympäri kämppää ja tutkit mun tavaroita?
Tajuutko sä, että toi on ihan sairasta?
Mä lähen menee. Tuntuu, että en oo enää tervetullut omaan kotiin.
Älä nyt lähe, kun nyt puhut mun kanssa tän asian loppuun. Kuulitko?
Ei oo mitään puhumista tässä.
Jos pystyt puhumaan terapeutille, pystyt keskustelemaan munkin kanssa.
Mun terapeutti on terve, ei tommonen vainoissa pyörivä pillerinisti.
Mihin sä meet?
Markku!
Ei saatana.
Ootko sä kunnossa?
Työnnä!
- Työnnä! - Suu kii!
Työnnä...
Lyödään tohon.
Yy, kaa...
Yy, kaa, koo! Yy, kaa, koo...
Tahdissa. Yy, kaa, koo.
Yy, kaa, koo...
Mä haluan erota.
Etkä halua.
Haluan.
Haluan. Kyllä mä haluan.
Mulla on sua ikävä.
- Hei. - Moi.
Onko isi kotona?
Joo, kai.
Hei!
Coq au vin.
No, mitäs mun heppatyttö sanoo?
- Mm. - Mm?
Oi, kattokaa, orava menee tuolla.
Ei, nyt se meni jo.
Hyvää ruokaa. Eiks olekin isi tehnyt hyvää ruokaa? -Mm.
Mä ajattelin, että se kitara siinä alussa olis akkari.
Vähän espanjalaistyyppinen.
Olis vähän kevyempi se soundi vaikka näppäilemällä.
Joo.
Jäiskö se piano sit kokonaan pois?
Sit siinä vois olla vaikka hanuri.
Jos me musavideo siitä tehdään, kyllä siellä yks hanuri pyörii.
Hehheh.
Hahhahhaa.
- Höhö. - Hoho.
Maa peittyi yöllä valkeaan.
Enkä unta saa, -
vaikka ensi kertaa -
en huolta jaksa siitä kantaa, -
rakastatko mua sä paljoakaan.
- "Paljonkaan." - Paljonkaan.
Et mua huomaa, jos en pidä ääntä itsestäin.
Olen kuin ilmaa. Mitä jos se loppuu yllättäin?
Ja mä mietin, vaikket mua sä huomaa, -
niin kumpaa meistä ei ole olemassakaan.
Kummasta sä tän kirjoitit?
Uusiks.
Sä tahdoit säkenöivän enkelin taivaisen.
Aion olla tästä eteenpäinkin maan hiljainen.
Sä et oo kovin vahva, -
mutta en oo sitä vaatinutkaan.
Jumalauta, lopeta, vittu!
Maa peittyi yöllä valkeaan. Kehoas rakastella saan.
Mutta missä sinä oletkaan?
Ja siihen pian kaadutaan, -
jos et pysty rakastamaan itseäsi ollenkaan.
Susta näkee... Susta kuulee sen, -
että sinä et tajua vittuakaan, mitä sulle on sinne kirjoitettu.
Pitäiskö sun hakee meille vaikka kebabit? Mitäs sanot?
Me tarvitaan tänne joku oikea laulaja, joka vittu osaa laulaa!
Saatanan Hurmerinta, joku...
Mitä vittua se tuolla saatana...
Mee pois nyt.
Mene pois!
Kaija.
- Laitatko siitä samasta? - Pidetään tauko.
Jatketaan siitä samasta.
Ei sun tartte aina jaksaa tehdä tätä. -Nyt tarttee.
Pliis.
Silmissäs vain on kylmät kyyneleet.
Näen sun syväjäätyneen.
Ei tunto palaa. Pääsen uniis salaa.
Ja katoan jälleen takavasemmalle, tunnet sen.
Olit joskus oikea ihminen.
Joo...
Olisitko sä ottanut tommosen tosta?
- Ei kiitos. - Ehkä ihan hyvä.
Näyttää siltä, että sä olisit tuolta reunoilta vähän rentoutunut.
- Joo... Oliko Marita tulossa? - Hän estyi.
- Estyi? - Sillä on muuta...
...muuta menoa.
Käydäänkö me kahdestaan tää keskustelu? -No joo, näin on.
Sun onneksi mulle sattui sopimaan.
- Onneksi... - Joo. No niin.
Hei. Nythän tää tilanne on siis se...
...että me täällä ei olla ihan varmoja siitä, -
kuka Kaija Koo oikein on.
Niin.
- "Kuka"? - Niin. Tiedätkö sä?
- Tietenkin. - Kun...
Tässä on nyt selkeesti käynyt niin, että Make on menettänyt sen tatsin.
Sen kultaisen kosketuksen, golden touch.
Me ei oikein niinkun nähdä sitä suuntaa, -
mihin tässä pitäisi mennä, kun kaikki on niin visuaalista.
- Ootkos sä käynyt mun keikoilla? - En.
Tervetuloa. Siellä käy kaikenikäisiä ihmisiä.
Siellä sä voit niiltä ihmisiltä kysyä, kuka on Kaija Koo.
Mutta kun yksikään radiokanava ei soita teidän biisejä.
Ne biisit, ne... Niistä puut... Niissä pitäis... Ne ei oo hyviä.
Niin valitettavasti...
Valitettavasti me...
Me ei voida jatkaa sun sopimusta.
Ei jestas sentään.
Anteeksi, että mä häiritsen, mut...
Ootsä Kaija?
Ei voi olla totta. Mulla oli just Vedet virtailee täällä.
No niin.
Anteeks, jos mä häiritsen, mutta mun on pakko saada sanoa, -
että kiitos sun musiikista. Mä...
Voisinko mä mitenkään istua?
- Joo, totta kai. - Kiitos.
Mä en oo vielä päässyt sun keikalle, mutta nyt kun näin sut tässä, -
mun oli vaan ihan pakko.
Siis...
Mä masennuin, kun mä sain vauvan, ja...
...mun olis pitänyt olla tosi onnellinen.
Mut mä en vaan pystynyt oleen.
Sit mä aloin kuunnella sun musaa metsäkävelyillä.
Se vaan...
Se vaan tuntui niin hyvältä.
Kiitos, kun kerroit.
Ota pulla. Nää on ihan uunituoreita.
Voin mä ottaa.
Kumpi sais olla?
Chin-chin.
Vai mitä tässä pitäis sanoa? Pul-pul.
Ehdottomasti.
Niin mäki sua.
Mullakin on ikävä sua.
Mä oon miettinyt sitä sanaa.
Jos sä olisit biisi, niin mikä biisi sä olisit?
- Mitä helvettiä nyt? - Haluutko sä, että mä kerron?
Alkuvoima.
Oot alkuvoimaa.
Saat sydämen soimaan.
Niin, koska sä oikeesti ymmärrät musiikkia.
- Rauhotu. - Laita vittuun se puhelin nyt!
Ei ku tää on aina tämmöstä täällä...
Saatana! Vitun ämmä!
Perkele!
Mulla on takanani sellaset sotajoukot, ettet pysty mulle mitään.
Koskaan!
Ja kun mä tuun takaisin, sä et oo täällä enää!
Tyydyn vastaukseen:
Joku keksi rakkauden.
Sinä toit minulle sen.
Kauheeta kuraa. Mee vetään karaokea!
Hei, ole ystävällinen äläkä häiritse.
Ei se oo mun syy, jos parasta ennen -päivä on jo mennyt.
Me tultiin kuuntelemaan tänne Kaijaa. -Kaija, näytä tissit...
- Ole hyvä ja poistu. - Ulos!
Nyt lähet meneen.
- Mä oon maksava asiakas! - Aivan sama.
Sellasta tänään.
Ja pysy poissa!
Kiitos vaan, arvon naiset! Ja sitten eteenpäin.
Itse asiassa mä haluan sanoa jotain.
Tiedättekö, kun on sellaisia päiviä, -
kun ei jaksais ottaa mitään paskaa vastaan?
- Kyllä! - Mä huomaan, että te tiedätte.
Mulla on tänään sellainen päivä.
Mä kävin tänään viemässä -
mun sairaalassa makaavalle pojalle vähän kotiruokaa vaihteeksi.
Hän on joutunut moottoripyöräonnettomuuteen.
Ja arvatkaa, mihin mä menin sen jälkeen.
Mun eksän luokse.
Toiseen sairaalaan, missä hän makaa.
Ja sieltä mä ajoin tukka putkella tänne keikalle.
Että sellainen esiintyjä teillä täällä tänään on.
Tällaisina päivinä osaa arvostaa, kun joku puolustaa sua.
Tärkeät ihmiset tunnistaa siitä, että ne kohtelee sua hyvin.
Ne puolustaa sua, kun sä et ite jaksa enää.
Mä oon niin kiitollinen, että mä saan laulaa teille.
Mä en pidä sitä itsestäänselvyytenä koskaan.
Tää biisi on teille.
Minä en tiedä mitään kauniimpaa kuin... te!
Te!
Sinun silmäsi aamullakin -
loistaa tähtinä.
Minä tahtoisin piirtää -
sinun kasvosi tauluun.
Minä tahtoisin siirtää sanasi tähän lauluun.
Ja sit mukana!
Minä tiedän sinun aina olevan siellä, -
mihin ikinä tieni mennä voi.
Aivan tiettömälläkin tiellä -
minun tuulessani soi.
Muistan sinut, kun olin se tyttösi nuori.
Ei kaikki osunut kohdalleen.
Ei sinulle riittänyt ulkokuori.
Ja tyttö otti jalat alleen.
Sinä teit minun eteen...
Mä näytän sulle nyt aakkosia kirjain kerrallaan.
Kaks räpäytystä on kyllä. Yks räpäytys on ei.
Ymmärsikö sun ainoa ei-tuhoutunut aivosolusi tän?
Hehheh.
Tuli mieleen yksi juttu. Muistatko, kun me nauhoitettiin Rantatiellä?
Sä olit rakentanut patjoista studion meille.
Mitenkähän vanha Onni oli?
Ehkä yhdeksän.
Sitten ovikello soi.
Lailalla oli jotain asiaa, ja Onni meni avaamaan ja sanoi:
"Äiti ei pääse tulemaan, kun se laulaa patjojen välissä."
Se oli muuten Jos sua ei ois ollut, se biisi.
Mikähän siinä oli, että sä osasit tehdä kauneimmat laulut, -
mutta sä et osannut koskaan sanoa mulle mitään kaunista.
Ehkä se on ihan hyvä, että sä et pysty puhumaan enää.
Et pääse jauhaan mitään paskaa.
Lupaatko sä lopettaa dokaamisen?
Lupaatko?
Lupaatko lopettaa?
Tajuatko sä saatanan paska, että mä en pelasta sua kertaakaan enää?
Tajuatko sä?
Tajuatko sä, että mulle on ihan sama, vaikka sä kuolisit?
Tajuatko?
Et sä tajua.
Yksi, kaksi, kolme, -
- neljä... - No, hei.
Viisi. Saako tulla?
Joo, kotona.
Ei mitään.
Onko se Onni siellä vielä?
No niin, hyvä.
Joo, kun mä yritin soittaa, mutta se ei vastannut.
Kiva. Piti suoraan sairaalasta päästä A-mummin lihapatojen ääreen.
Ei tartte hakee.
Joo.
Soitellaan myöhemmin.
- Onko nälkä? - Make...
Mitä kokki on meille tänään valmistanut?
- Kanaa normandialaisittain. - Katso kameraan ja sano.
Tietenkin tänään syödään kanaa normandialaisittain.
Goodbye, my dearest.
Moi.
Sami...
- Haloo, Kaija? - Auta.
Häh?
Auta.
Kaija.
Kaija? Haloo!
- Saanko vettä? - Joo.
Ihana tää fenkolin tuoksu.
Minä oon sinusta ylpeä.
Oot sinä joutunut paljon kestämään.
Ihan hyvin oot pärjännyt.
Onks toi piirakka jo valmis?
Annetaan olla vielä kaks minuuttia.
Kaija. Voiksä venaa hetken?
- Mulla olis sulle yks juttu. - Ai hei, Katja. Kerro.
Ootkohan kuullut, että me on Tonin ja Sipen kanssa perustettu levy-yhtiö.
Sen nimi on Päijät-Hämeen Sorto ja Riisto.
Me haluttais sut kovasti meidän talliin.
- Ei kuulosta lupaavalta toi nimi. - No, älä anna sen hämätä.
- Me tehdään sun kanssa hyvä diili. - Paljon rojaltit?
Siitä me ehditään puhua.
Ekassa sopparissa oli 5,4, niin nythän se vois olla 54.
Oijoijoi...
Tavataan porukalla ja jutellaan. Kukas sun asioita nykyään hoitaa?
Minä hoidan.
Asia harvinaisen selvä.
Soitellaan, jooko? Me ihan oikeesti haluttais sut messiin.
Miks?
Ai, miks mitä?
Miks minä?
Koska sä oot Suomen kovin muija. Siks.
Mikä teidän visio on?
No, me tehdään susta Suomen isoin artisti.
No ni. -Sä oot ihan järjettömän rouhee mimmi.
Mut sun on taas alettava vetää henkilökohtaisempia biisejä.
Ja säkö teet sellasia mulle?
No, jos sä kerrot rehellisesti sun elämästä.
Mä olen kyllästynyt niihin -
voimiin, jotka ohjailee mun elämää, -
jotka vie mukanaan ja itseensä rakastuttaa.
En tiedä, onko se väärin, -
kun en suostunutkaan pystyyn kuolemaan, -
sillä niin olis käynyt, jos ois jäänyt eiliseen kii.
Joku mua piteli siinä, se oli niin kamalan vahva.
Eikä se halunnut päästää irti.
Melkein kuin lihaa ja verta, suurempi vuoria, merta.
Se sellaiseksi kasvoi mun päässä.
Moi.
Mä lähetin sulle uuden biisin.
Okei, mä kuuntelen sen vaikka myöhemmin.
Mikset sä voi kuunnella sitä heti?
Onko sulla joku vieras?
Ei ole.
Mä kuuntelin osan -
niistä demoista.
Mhm?
Ei ne osaa tehdä sulle biisejä.
Sun laulutekniikka on niin karu, että... -Ei.
- Sä häpäiset ittes. - Mä lopetan tän puhelun nyt.
Kiitos.
Seuraavaksi Tiina ja Irmeli vetää meille Tule lähemmäs, beibi.
En tiedä, mitä mä teen.
En sanoja sano, jotka mieltäni kuvailee.
En edes tekoja tee, -
jotka minun ajatustani mukailee.
Filmin hidastetun nään, -
jossa ohjaajaa ei ole ollenkaan.
Tule lähemmäs, beibi, viereeni jää.
Etkö nää, että minäkin sua pelkään?
Huomaatko, kuinka käyn silmiisi kii...
Tuu mun päälle.
...ja eksyn yksiössäsi huoneisiin.
Tule lähemmäs, beibi. Kuuma on yö.
Miksi väreet kylmät mua sisältä syö?
En tiedä, onko se väärin, -
etten suostunutkaan pystyyn kuolemaan, -
sillä niin olis käynyt, jos ois jäänyt eiliseen kii.
En aio tuntea pelkoo, -
vaikka pelkään, et se ei oo musta kii.
Mut mä luulen, et ihminen on sitä vahvempi.
En aio antaa sen kuolla...
Äh, vittujen vittujen perse, vittu.
- Kaija. - Jukka.
Sä oot laulanut kolme tuntia putkeen. Haluaisitko pitää tauon?
Mut mä en oo löytänyt sitä vielä.
Mitä sä tarviit?
Mä haluan vetää sen niin kuin se kuuluu vetää. Alusta.
- Jaksatteko te? - Totta kai.
- Vaikka sata kertaa. - Vaikka tuhat.
En aio tuntea pelkoo, -
vaikka pelkään, et se ei oo musta kii.
Mut mä luulen, et ihminen on sitä vahvempi.
Mä aion antaa sen...
Tässä on joku perkeleen saatanan vittu!
Oottakaas nyt.
Mut mä luulen, et ihminen on sitä vahvempi.
Mä aion antaa sen kuolla.
Vielä kerran, pojat.
- Let's go. - Let's kick it!
En aio tuntea pelkoo, -
vaikka pelkään, et se ei oo musta kii.
Mut mä luulen, et ihminen on sitä vahvempi.
Mä aion antaa sen kuolla.
En enää anna sille tilaa hengittää.
Mä en oo, mä en oo sille velkaa yhtään enempää.
Mä rakennan kotini yksin, mä parannan minäni yksin.
Ja pakotan pitämään itseni koossa.
En ole se surkea rätti, jonka sydän on imetty kuiviin.
En rakenna sille kotiini huonetta.
En odota yllätystä, en pidätä hengitystä.
Mä haluun jättää sen kaiken taakse.
Tää mun pakoni loppuun juostu on.
En mä rohkea oo enkä kuolematon, -
mut mä tiedän vaan sen, minkä sydän on tiennyt kauan.
Tää mun pakoni loppuun juostu on.
Jee!
Näin!
Mun visio on, että stagen yleisväri on mustavalkoinen.
Ja lavasteissa on sellaista elokuvallista graafisuutta.
Intron ja sisääntulon pitää olla todella vahva.
- Kun tullaan, tullaan isosti, okei? - Just näin, joo joo.
Sitten mä haluan sinne rekvisiitaksi sellaisen jättimäisen huulipunatykin.
Ja mä ratsastan sen päällä pitkin lavaa. -Mahtavaa!
- Lavastajalta tuli kuva tosta. - No ni.
On se...
On se kookas.
Hei, kuule. Onhan ne muistanu sen ruoskan?
- Moikka, Kaija. Terkkuja etkoilta. - Ihanat on laittanu tsemppiviestiä.
Meillä on tänään vähän erityinen ilta.
Meidän on nimittäin kerrottava suru-uutisia.
Jonna menehtyi elokuun alussa siihen syöpään.
Mutta me päätettiin ottaa Jonna mukaan.
Me ollaan ostettu Jonnalle oma lippu.
Ollaan varmoja, että Jonna bailaa meidän kaa koko illan.
Niinku sä ehkä muistat, Tinis oli Jonnan lempibiisi.
Kun sä vedät sen tänään, me ajatellaan Jonnaa.
Kiitos, Kaija. Tää ilta on meille ja Jonnalle.
Joo...
- Valot? - Valo valmiina.
Hyvä.
- Pyrot? - Valmiina.
Pyrot valmiina.
Kaks minuuttia lähtöön.
Kaikki valmiina.
Sä oot kerran jo nähnyt, -
miten tää maailma romahtaa -
ja silti jostakin tuhkan seasta -
noussut ylös taas.
Sä oot kerran jo luullut, ettet tuu koskaan taipumaan.
Ja silti siinä sä kaikkien mukana...
Huudat kovempaa!
Niin mä voin luvata, et aina lopulta sä selviit mistä vaan.
Ja ihan todella ei ole rajoja nyt kun tanssitaan.
Sä alat vihdoin viimein käsittää, -
ettet sä tarvii lupaa keneltäkään.
Oot liian kaunis häpeemään, etkä voi yhtään mitään menettää.
Joten anna mennä, -
joten anna mennä.
Kaunis, rietas, onnellinen. Kaunis, rietas, onnellinen.
Sä oot kerran jo hiljaa elänyt niin kuin pyydetään.
Ja tosi hienosti jaksoit sitäkin roolia esittää.
Mut älä unohda, että nyt lopultakin on sun vuoro taas.
Ja mä voin luvata, ettei se satuta kun kaiken pudottaa.
Sä alat vihdoin viimein käsittää, -
ettet sä tarvii lupaa keneltäkään.
Oot liian kaunis häpeemään, etkä voi yhtään mitään menettää.
Joten anna mennä, -
joten anna mennä.
Kaunis, rietas, onnellinen. Kaunis, rietas, onnellinen.
Oot liian kaunis häpeemään, etkä voi yhtään mitään menettää.
- Joten... - Anna mennä!
- Mitä? - Anna mennä!
- Ja vielä! - Anna mennä!
Sä alat vihdoin viimein käsittää, -
ettet sä tarvii lupaa keneltäkään.
Oot liian kaunis häpeemään, etkä voi yhtään mitään menettää.
Joten anna mennä, -
joten anna mennä.
Kaunis, rietas, onnellinen. Kaunis, rietas, onnellinen.
Suomennos: Vesa Kujala Iyuno