Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Tre, två, ett. Kör!
Jag vann.
Snälla, en gång till.
Okej.
Den här gången kommer jag att vinna.
TJUGO ÅR SENARE
ÄLSKLING, RING MIG. JAG VILL PRATA MED DIG.
Lucía, är du på mobilen på lektionstid?
Kära Ruth, ring mig. Okej?
Senaste nytt om Alejandro Huelva,
den nioårige pojken som försvann den 23 oktober.
Volontärer, mestadels bestående av grannar i Mieres, samarbetar med Guardia Civil
i ett sökande som hittills har varit resultatlöst.
Myndigheterna har inrättat ett särskilt telefonnummer
som alla kan ringa...
Alejandro!
- Alejandro! - Alejandro!
...om fallet helt anonymt.
Numret är 984 555 6704.
Nu övriga nyheter. Arbetslöshetssiffrorna för det senaste kvartalet...
VÅRA SANNINGAR
MAMMA
- Du, mår du bra? - Jadå.
- Jag vet vad du behöver. - Nej, vi ska inte gå ut ikväll.
Okej, visst.
- Skål! - Skål!
MAMMA SNÄLLA RUTH.
RING MIG. DET ÄR VIKTIGT.
Allt väl?
Ja.
Två till!
- Du är jättefin. - Nähä du!
- Jo, det är du. - Fan!
- Vad är klockan? - Det är ljust ute, så...
- Jag vet inte. - Jag vet.
- Sju? Åtta? - Det skulle inte bli så här, Rose.
Jag är kaffesugen.
En kaffe med mjölk, tack.
- Är det så man säger? - Ja.
- Kanon. - Fan.
- Jag ska köpa nåt att äta. - Okej.
- Vad är det? - Ruth...
Det är mamma.
- Va? - Mamma ramlade.
Va? Vad gjorde hon?
Var ramlade hon?
Mamma är död, Ruth.
Sista utropet för passagerare på flyg 817 till Madrid.
Vänligen bege er till er gate.
Sista utropet för passagerare på flyg 817 till Madrid.
Han var ute och cyklade som varje eftermiddag,
men timmarna gick, och han är fortfarande inte tillbaka.
Vi vet att han är där ute. Om nån ser honom, snälla...
Om han inte har dykt upp än...
Vilken tragedi. Hela staden är i chock.
De letar varje dag, men det finns nog inte så mycket hopp.
- Tack. - Ingen orsak.
Vad hände?
Vi måste vara starka.
Särskilt jag.
Vad gör Guardia Civil här?
Okej. Tack, Carlos.
Jag är ledsen,
men även om det var en olycka måste vi dokumentera vad som hände.
Så vad hände?
Hon halkade i duschen.
Hon hade tydligen druckit.
Omöjligt.
- Ursäkta? - Nej.
Hon... Min mamma drack inte.
Hon hade börjat dricka.
Det hade hon.
Det verkar som om din mor gick upp för att ta en dusch runt midnatt.
- Ska vi gå upp? - Visst.
Din pappa var uppe på vinden
och märkte att din mamma var där ganska länge.
Jag ropade, men hon svarade inte. Jag hörde vattnet rinna, så...
Jag fick bryta upp dörren.
Hon rörde sig inte, och hon andades inte.
Vi tror att hon slog i duschväggen när hon halkade, så att den gick sönder.
Hon slog huvudet i golvet och...
Hon dog snabbt.
- Förlåt, men du får inte röra nåt just nu. - Förlåt, det är bara att...
Mamma låste aldrig om sig.
Hon gillade det inte. Hon lät mig aldrig låsa om mig.
- Hon blev jättearg när jag gjorde det. - Älskling.
Det är som om vi pratar om nån annan, eller hur?
- Ruth. - Jag känner inte igen henne.
Du har inte varit här på nästan två år. Hur skulle du kunna känna igen henne?
- Tålamod. - Vi har inget annat val.
Jag berättade för din pappa
att det återstår lite pappersarbete och rutinsaker. Du vet.
Men så fort vi får toxikologirapporten och ser att allt är som det ska
görs kroppen tillgänglig för begravning, visning och så vidare.
Så snart som möjligt, hoppas jag. Jag finns här om ni behöver mig. Okej?
Nu går vi.
Martín, du vet var jag finns.
- Tack igen. - Visst.
- God eftermiddag. - God eftermiddag.
Om du behöver nåt vet du var jag finns.
Pappa.
Hände det nåt igår?
Varför säger du så?
För att mamma ringde mig.
Flera gånger. Jag hade en dålig dag och svarade inte.
Och hon skickade meddelanden till mig.
Vad skrev hon?
Att hon ville prata.
Vi grälade lite.
Varför det?
Jag gillade inte att hon drack.
Det var nog därför hon låste in sig.
Så att hon kunde fortsätta dricka utan att jag klagade.
- Men hennes glas stod där nere. - Va?
Hon tog inte med sig glaset. Hon lämnade det där nere.
Hon måste ha glömt det. Hon var full. Vad spelar det för roll?
Det spelar roll, pappa.
Hon ringde och jag svarade inte. Och jag ville ringa henne idag.
Jag tänkte ringa henne idag, och nu...
Ruth, jag vet att du inte gillar att prata i telefon.
Men om jag ringer eller messar så är det viktigt.
Oroa dig inte, jag ska inte tjata på dig om att du borde komma hem.
Jag vet att flygbiljetten är dyr och allt det där.
Det handlar om din far, Ruth. Han är inte mannen du en gång kände.
Din far är... Han är en annan person. Sen ett bra tag tillbaka.
Jag ville inte säga nåt, för jag ville inte oroa dig. Men...
Förlåt. Jag tyckte att jag hörde honom.
Ruth.
Din far... Din far skrämmer mig.
Han låser in sig på vinden hela dagarna. Jag kan inte förklara det för dig nu, men...
Jag är rädd att han gör nåt galet en vacker dag.
Snälla, ring mig. Jag älskar dig.
GUARDIA CIVIL TILLTRÄDE FÖRBJUDET
Pappa?
Har du sovit gott?
Du vill väl ha dem lite lösa?
- Varsågod. - Tack.
- Vill du ha nåt mer? Lite juice? - Nej, jag är inte så hungrig.
- Kan jag hjälpa dig med nåt idag? - Nej, ingen fara.
Vi kan inte göra nåt förrän Guardia Civil ger oss klartecken.
Jag kan handla om du vill. Eller så kan jag hjälpa dig i växthuset.
Jag har försummat växthuset på sistone.
- Varför det? - Jag har varit upptagen.
Du är pensionerad, pappa.
Slutar man att vara människa när man går i pension?
Ät nu.
Igår kväll hörde jag din mammas röst.
- I en dröm, eller? - Nej. På din telefon, antar jag.
Lämnade hon ett meddelande?
Nej, det var gamla röstmeddelanden.
Är du säker?
Hur så?
Jag är din far. Jag ser när du ljuger för mig.
Tänk om du även förstod när det är nåt jag inte vill prata om.
- Varför berättar du inte vad hon sa? - Det var mellan oss två.
Ja, visst. Som vanligt. Gud förbjude att ni involverar mig i er värld.
Ni bråkade alltid med varandra, men om jag ingrep
slöt ni leden och stängde mig ute.
- Det var inget viktigt. - Det är slut med det nu, älskling.
Vi kan inte ha hemligheter för varandra längre.
Din mamma är borta. Förstår du det?
Ja, pappa.
Tack så mycket.
Ruth?
Sergeanten på Guardia Civil ringde.
Rättsläkaren är klar. Vi får tillbaka mamma.
Hittade de nåt konstigt?
Vad skulle de hitta? Hon drack och ramlade. Det är allt.
- Kan jag hjälpa dig? - Det behövs inte, hjärtat.
- Pappa! Låt mig hjälpa dig. - Jag behöver inte din hjälp.
Ge mig den.
Vi springer ikapp, så ser vi vem som vinner.
- Vi kan väl simma ikapp istället? - Det vore orättvist.
Ingen har en chans i vattnet mot en sjöjungfru.
Den här sjöjungfrun är lite otränad.
- Vad gör du? - Kastar bort det här skräpet.
- Det är ju mammas krämer. - Skräp.
Och de där jävlarna tog en förmögenhet för dem.
Du har visst börjat svära mer på sistone?
De där jävlarna förstör folks liv och tar deras pengar.
Vilka pratar vi om?
De stora läkemedelsbolagen.
Vet du vad de har gjort i USA? De har gjort halva landet beroende av opioider.
För att inte tala om fentanyl.
De drogar dem, förstör dem och förvandlar dem till zombier.
Vad har det med mammas krämer att göra?
Vet du hur de tillverkar dem? De experimenterar på djur.
- Jag vet. - Och på människor.
På människor?
På barn.
Barn som Alejandro. Har du inte hört om det?
Det var svårt att undvika.
Han har försvunnit från jordens yta. Och vet du vilka som flyttade hit nyligen?
Ett stort amerikanskt läkemedelsföretag. Vilket sammanträffande.
Det finns inga sammanträffanden, raring.
Jag kan skicka länkar.
Det finns tusentals videor och artiklar – folk som försöker offentliggöra detta.
Pappa.
Okej.
Varför jag är förvånad?
Du är precis som din mamma.
Hej, sergeant. Hur står det till? Det här är Ruth, Martíns dotter.
Min far sa att ni har fått rättsläkarens rapport,
och att det klassas som en olycka.
- Det stämmer. - Okej.
Jag... Säg till om jag är besvärlig eller om jag går för långt,
men jag vill veta om det är möjligt
att få se den där rapporten. Eller...
Eller fotona eller nåt, för...
Det är bara att jag vill veta exakt...
...vad som hände. Och...
Hallå?
Vill du se en kopia av rapporten?
Ja, om det är möjligt. Ja, det vill jag.
- Inga problem. - Okej.
VAKNA
Vad är det där för substans?
Adrenokrom tillverkas genom att tillföra adrenalin i barns blod.
Barn förs bort.
De terroriseras och utsätts för hemskheter för att höja adrenalinhalten i deras blod.
Det används som en föryngringsdrog av eliten.
Av de som har råd, såklart.
Och man blandar det visst med en annan välkänd drog.
Ja, precis. Med fentanyl.
Fentanyl från Ukraina, dessutom.
- Vilket sammanträffande, va? - Allt hänger ihop.
Varför vet vi inte mer om detta skrämmande ämne?
Media vill inte att sanningen ska komma ut.
Bara en handfull av oss vet sanningen.
Jag beklagar.
- Hej, mormor. - Hej, älskling.
Hej, älskling. Hur mår du?
Så hemskt, kära du.
Hur mår din pappa?
Som oss andra. Han är chockad.
Tack.
Jag har inte ätit på två dagar.
Jag föreställer mig din mamma där på golvet...
Jag förstår inte hur det här kunde hända.
Jag vet inte.
Visste du att hon drack?
Ja.
Hon mådde inte bra sista tiden. Hon kände sig nere. Ledsen.
Jag visste ingenting.
Det känns så konstigt att prata om det här med dig.
Särskilt i dåtid.
- Var det på grund av min far? - Din far...
Nämn inte din far, för din far... beter sig konstigt.
Vem vet? Det kanske är pensioneringen. Det passar honom nog inte.
Och pandemin. Det var svårt för honom, som för alla andra.
Visste du att vi var tvungna att vaccinera din mamma i hemlighet?
Hon var så orolig. Så orolig för att han skulle få veta det.
Hon visste inte hur han skulle ta det. Äsch.
Men du...?
Tror du att...?
Bråkade de? Blev han våldsam eller så?
- Han kanske... - Jag vet faktiskt inte.
Din mamma berättade inte så mycket, varken för mig eller för nån annan.
Varsågod. Kopian av rapporten.
Det finns några foton på hur vi hittade henne.
Du ska nog inte titta på dem.
RÄTTSMEDICINSK RAPPORT
TROLIG DÖDSORSAK: ALLVARLIGT HUVUDTRAUMA EFTER FALLOLYCKA
Ruth, jag är så ledsen.
Mitt djupaste deltagande.
Hon var hård mot oss. Vi simmade hela dagarna.
Hon var väldigt sträng, men lätt att älska.
Hon saknade dig så mycket. Tja...
Förlåt, men vet ni vem min far pratar med?
Han ingår i hans sökgrupp.
Vad söker de efter?
Har du inte hört det? Ett barn saknas.
Grannarna har organiserat sökgrupper för att leta efter honom.
Det där är Mariano, den nya polismästaren. Luis från bilverkstaden.
Och det där är Alfonso, polisläkaren.
Va?
Du vet, läkaren som...
- Vad heter det? - Rättsläkare.
Rättsläkaren.
- Ursäkta mig. - Självklart.
Alfonso.
RÄTTSLÄKARE ALFONSO GARCÍA MARÍN
Kära Lucía, må Gud vaka över dig.
Vi kommer att sakna dig. Särskilt din man och din dotter.
De är inte ensamma.
Herren kommer att vara med dem tills de återförenas med dig.
Vår tro är så nödvändig i såna här stunder.
Det är så viktigt att tro att nån väntar på oss...
Pappa, vem är kvinnan borta vid pelaren?
Vi minns bara Gud...
Ingen aning.
Men vi minns...
Hon var med hemma oss. På vakan.
Hur föräldralösa är inte de som inte tror? Eller de som dyrkar falska avgudar.
Eller de som låter sig förledas av absurda idéer
i jakt på vem vet vad.
Varför måste vi stå ut med det här skitsnacket?
Till de falska profeterna, till templets köpmän,
och till de okunniga som anser sig vara upplysta, säger Herren så här:
"Jag är vägen.
Och sanningen.
Och livet självt."
Arón!
Arón?
Ruth?
- Det var en evighet sen. - Ja.
Langar du fortfarande?
Jag ska kolla, men bara för din skull. Jag gör inte sånt längre.
Jag har kommit upp mig. Jag är städare nu.
Okej.
Varsågod.
- Tack. - Förlåt. Jag ville gå på begravningen.
Men din mamma gillade mig inte. Det kändes inte rätt.
Men nu ångrar jag det.
Man går inte på begravningar för de döda, utan för de som är kvar.
Jag var tacksam för alla som kom på min fars begravning.
Ingen fara. Du var inte direkt min mammas favorit.
- Jag ledde hennes dotter på villovägar. - Vadå? Jag är inte på villovägar.
Men mitt liv är inte direkt spikrakt längre.
Så vackert.
Nej, seriöst. Jag förstår att hon hatade pojkvännen som fick dig att röka gräs.
Pojkvännen?
Din knullkompis då. Okej? Det gillade hon nog inte heller.
Men nu är det din pappa som tittar snett på mig.
Varför det?
Vem vet. Han var mindre läskig när han var på Guardia Civil.
Han brukade erbjuda mig säkerhetsjobb och sånt.
Korta skift, bra betalt. Men sen jag började jobba på Certyx...
- Det nya läkemedelsföretaget? - Ja.
Han ignorerar mig inte bara. Han ser ut att vilja döda mig.
Vadå?
Jag vet inte. Min far kanske har en skruv lös,
men det är jag som börjar bli galen.
Han beter sig så konstigt.
Annorlunda.
Och?
Jag har till och med undrat om...
Jag är inte heller densamma som förut.
Du är densamma.
Jäklar.
Vad hände?
Jag fick tjocktarmscancer. Vad säger du om det?
Jag hade ingen aning.
Tja, vi har ju inte pratat på ett tag. Jag ville inte berätta det i ett mejl.
Visst, den här lilla påsen har förändrat mitt liv, men jaja...
Vissa dagar känns det som det jävligaste i världen.
Andra dagar är jag tacksam.
Den vittnar om att jag var nära döden, men överlevde.
Det får mig alltid att vilja fira.
- Verkligen? - Ja.
Vad är det?
Det är bara att med den här påsen...
- Kan du inte då? - Jag vet inte. Jag vet faktiskt inte.
- Jag har inte varit med nån efter det. - Varför inte?
Den får mig inte att känna mig särskilt snygg. Ärligt talat.
- Du är snyggare än nånsin. - Jaså?
Kolla in det där enorma huset. Det är här jag jobbar.
Det var en rolig kväll.
- Ta hand om dig. - Du också.
CERTYX LÄKEMEDEL
Vad gör du?
Ser du inte det?
Så snart?
Desto snabbare kan vi återgå till våra liv.
Så att du kan gå upp på vinden?
Vad gör du där uppe, pappa?
Jag läser. Jag tittar på videor. Jag informerar mig själv.
Det borde alla göra.
Måste du låsa in dig för det?
Jag gillar inte när folk lägger sig i mina affärer. Du var likadan.
Du fick oss att sätta lås över hela jävla huset.
- "Jävla huset"? - Ja.
Jag var en jävla tonåring. Till skillnad från dig.
Du pratade aldrig så här med mig förut.
Det kanske var det du behövde, älskling. Några svidande sanningar.
Jag känner inte igen dig.
Men du är densamma.
Du gick till och med mitt under din mors begravning.
Tack.
OXIDERINGSPROCESS ADRENALIN – ADRENOKROM
Ruth, jag tänkte att du kanske ville ha mammas telefon. Den är nästan ny.
Det är uppenbarligen inte din.
Tack.
- Jäklar, den här är dyr. - Ja.
Det störde henne. Hon undrade varför jag hade spenderat så mycket pengar.
Allt störde henne.
Sen när?
Först var hon arg på dig för att du åkte iväg.
För att du inte gjorde klart studierna.
För att du gjorde Gud vet vad där ute.
Men vad är poängen med att vara arg på nån som inte är här?
Den enda hon hade framför sig var jag. Den enda hon kunde skylla allt på.
Hon tyckte att jag borde ha varit strängare mot dig.
Det är alltid lättare att skylla ifrån sig.
Det var en väldigt svår tid.
Men oroa dig inte. Jag mår mycket bättre nu.
Jag ska gå.
Pappa.
Har du lösenordet till telefonen?
Det behövs inte. Jag gjorde en fabriksåterställning igår.
Och allt som fanns på den?
Din mor är död. Varför skulle hon behöva det som fanns på den?
Varför behöver du det?
Jag? Det gör jag inte.
- Strunt samma. - Visst.
Tror du att du kan hitta nåt som fanns på den?
Kanske det som fanns i molnet. Men butiken i stan gör nog ett bättre jobb.
Alla i stan känner min far.
Än sen?
Vad fan är det som pågår?
Han låser in sig på vinden hela dagarna. Jag kan inte förklara det för dig nu, men...
Jag är rädd att han gör nåt galet en vacker dag.
I din fars ålder kan "nåt galet" vara vad som helst, Ruth. Vad som helst.
- En skilsmässa. En cabriolet. - Men hon sa att hon är rädd, Arón.
Min mamma var inte rädd för nåt.
- Ja. Men ni hade inte setts på ett tag. - Jag vet. Men hon är min mamma.
Hon gick på toaletten med öppen dörr.
Hon gillade varken stängda dörrar eller hemligheter.
Hon lär inte ha gillat att pappa låste in sig på vinden.
Tänk om hon gick upp dit och såg nåt? Nåt som min far inte vill att nån ska se.
De grälade, och hon ringde mig. Det kanske var därför hon dog?
Vänta lite, Ruth. Få se nu. Har du pratat med Guardia Civil?
Alla där är vänner till min far.
- Alltså, jag vet inte. - Tror du att jag inbillar mig?
Nej, jag vet inte. Jag vet bara inte, Ruth.
Är det därför du stannar några dagar?
Jag måste få veta att det jag tänker mig inte är sant.
- Vi är inne. - Vad finns på den?
Det står att det är 200 foton.
- Det låter inte som särskilt mycket. - Det är en ny telefon.
Jag tror att hon fick den i julklapp. Det finns inget här.
Kan det inte finnas en mapp?
- Nåt han inte ville att du skulle se? - Vad är det där?
Där har vi en. Namnlös.
- Blunda. - Varför det?
- Utifall att. - Utifall att vad?
Tänk om det är nakenbilder på din mamma eller pappa.
Kom igen, Arón.
Eller båda två nakna. Det vill du inte se.
- Du är så dum. - Inte jag heller, faktiskt.
Men om jag måste göra det för att få gifta mig med dig, så okej.
Jag skojar bara. Kom igen, blunda nu.
Okej. Sätt igång.
Får jag titta?
Vem är det här?
Satan.
Fan. Jag visste det.
- Jag visste det. - Vad står på?
Det är kvinnan från vakan och begravningen.
Jag frågade min far vem hon var, och han sa att han inte visste.
- Vem fan är hon? - Jag vet inte.
Det vet bara din mor och din far.
- Jag vill veta. Jag ska ta reda på det. - Och hur ska du göra det?
Jag visar bilderna för min far och får honom att berätta sanningen.
Ska du göra det själv?
- Satan, Arón. Rökte du på i bilen? - Jag var nervös. Men det är lugnt, okej?
Hej, pappa. Minns du Arón?
- Jag bjöd in honom på middag. - God afton.
Strålande.
Förlåt, jag har inte lagat så mycket mat på sistone. Jag brukar bara ta nåt snabbt.
Ingen fara. Det här är Michelin-nivå för mig.
Äter du mycket skräpmat?
På morgnarna städar jag bort skit, på nätterna äter jag det.
- Det kanske var så du fick cancer. - Pappa.
Nej, det är inte ditt fel.
Det är kemikalierna de har i allt nuförtiden.
Och de gör det medvetet. De gör människor sjuka och säljer botemedlet.
Och de sabbar den offentliga vården så att vi måste betala för det.
"De"?
De du jobbar för.
Martín, jag moppar golv.
Du jobbar för mördare.
Och folk som kidnappar barn. Glöm inte det.
- Tycker du att det här är roligt? - Martín, förstod jag dig rätt?
Är det mina chefers fel att jag fick cancer?
Kanske inte just dina chefer, men...
- Du menar de stora företagen. - Och regeringarna.
- Martín, kom igen. - Vems fel är det annars?
Det är alltid lättare att skylla ifrån sig.
Jag önskar att det var nåns fel. Jag önskar att cancer skapades nånstans,
så att vi kunde åka dit, förstöra allt och bli av med skiten.
Men det funkar inte så.
- Jaså, inte? - Nej.
Så hur funkar det?
Fick du cancer? Trist. Och man vet aldrig när den kommer tillbaka.
- Så man sväljer all rädsla. - Du sväljer den inte. Du röker den väl?
Du röker, ligger på soffan och gör ingenting.
- Och låter dem göra som de vill. - Och vad gör du, pappa?
Jag ställer frågor till mig själv. Jag utreder. Jag gräver djupare.
Är det det du gör med din vän? Hon på vakan som du inte kände?
Mamma hade nämligen bilder på er på sin mobil.
- Ni gick runt på stan. - Vad sysslar du med?
Inget. Jag utreder, precis som du.
Vem är hon?
Hon heter Berta.
Hon heter Berta. Så bra.
- Vem är Berta? - Berta är en vän.
En vän.
Ja, även i min ålder kan man skaffa nya vänner.
Men det är lätt att folk i stan får fel uppfattning.
Så jag håller tyst om det.
- Och var? - Va?
Var träffade du henne?
- På nätet. - På Tinder?
- Nej. På efterforskningsforum. - Vilka finns på såna forum?
Många fler än du tror.
- Jaså? - Ja.
De flesta håller tyst om det för att...
Varför?
För att vissa saker är svåra att prata om.
För att man kan förlora folk på vägen.
Var det det som hände dig?
Med mamma?
Kanske det.
Berta har förlorat många. Hon förlorade sin man och vårdnaden om sina barn.
Och hon känner sig väldigt ensam.
Som hennes vän tillbringar jag lite tid med henne.
Jag försöker hjälpa en vän. Är det så fel?
Vad tror du?
Jag förstår varför du är så här.
Men oavsett vad som rör sig i hans huvud är han fortfarande samma person.
Han är Guardia Civil, men han är schysst.
Till och med i hans fantasier
är han en hjälte som räddar barn från den onda eliten.
Det här rummet väcker en del minnen.
Det vore kul att göra det med din pappa bredvid.
- Som förr i tiden. - Arón.
Kan du dyrka upp ett dörrlås?
Jag måste ta mig upp på vinden och se vad min mamma såg.
Vad har det med mig att göra?
Jag känner ingen annan som kan dyrka upp ett lås.
Och det kan jag? Varför det? För att jag sålde gräs?
Jag vet inte. Jag undrade bara om du kunde hjälpa mig.
Ruth, jag är ingen brottsling.
Jag vet, Arón. Jag tänkte att du kanske kände nån.
Vilka tror du att jag umgås med? Vem tror du att jag är?
Glöm det, Ruth. Det är sak samma.
Först tar vi försiktigt ut låscylindern.
Så här. Se till att spännena inte fastnar...
- Hallå? - Förlåt, Arón. Jag var...
- Har du sett mitt passerkort? - Ditt vad?
Det har mitt foto och en streckkod på sig. Och ett blått band. Jag hittar det inte.
- Var la du det? - Jag låter det alltid hänga i bilen.
Men jag kanske råkade lämna det hos dig igår.
Kommer vem som helst in på läkemedelsföretaget med det?
Ja, självklart.
- Jag förstår. - Vad tänker du, Ruth?
- Är det inte konstigt? - Vadå?
Är det inte konstigt att du kommer hit och tappar bort det?
- Var bilen olåst? - Det är nog nånstans.
Ingen fara. Jag kollar om jag kan få ett nytt. Hej då.
LAS VEGAS KOMMUNAL SKOLA
Min exfru mår inte bra.
Jag fick ansöka om ett besöksförbud. Och de beviljade det.
Utan tvekan. För att hon är farlig.
Hon är farlig.
- På vilket sätt? - Hon blev galen. Hon var helt...
Hon var en underbar kvinna. Hon var toppen. Hon var...
Men hon spårade ur. Hon blev sjuk.
Hon drabbades av en svår depression som varade i flera månader.
Det var hemskt.
Och hon låste in sig. Hon isolerade sig och började tro på en massa nonsens.
Hon sa att fåglarna inte var fåglar. Att de bevakade oss.
Att planen sprejade nanoteknikpartiklar för att kontrollera oss.
Plötsligt kontrollerades allt av ett gäng skurkar.
Hon var tvungen att besegra dem. Då skulle all smärta i världen försvinna.
Det var då hon blev besatt av försvinnandena.
Av barnen som försvann.
Kunde du inte övertyga henne om att det var nonsens?
Om så vore. Hon började övervaka mina barn helt tvångsmässigt. Våra barn.
När de kom hem sökte hon igenom deras saker efter kameror.
Hon hade värsta kontrollbehovet hela dagarna.
Hon förnyade vapenlicenser och hade dem överallt.
Och det slutade inte där – det blev bara värre och värre.
När min exfru var i det militära var hon sprängämnesexpert.
Det var som om hon tänkte spränga nåt när som helst.
Jag vet att... jag kommer att få se hennes namn i tidningarna en vacker dag.
Min far är som en helt annan person.
Jag vet att det jag säger nu är svårt.
Men håll dig borta från honom. Så långt bort du kan.
Vad gör du?
Övar. Är det ett problem?
Jag har aldrig sett dig skjuta.
Lämnar man inte tillbaka vapnet vid pensioneringen?
Man vet aldrig när man behöver det.
God natt, Ruth.
Jag behöver några dagar till.
Min mamma dog precis. Jag hjälper min pappa här, och...
Okej, visst. Ge mig sparken. Alltså...
Det är inte den enda skitklubben i Berlin. Ja.
- Vem pratade du med? Dåliga nyheter? - Nej, bara med mitt jobb i Berlin.
Okej.
Vart ska du?
Vi letar fortfarande efter Alejandro.
Jag ska ner till sjön. Vill du följa med? Du älskade att vara där som barn.
Okej.
Vi har finkammat hela skogen utan att hitta nåt.
Om han hade gått vilse, ramlat eller dött hade vi hittat kroppen.
Så vad gör vi här?
- Det finns tunnlar. - Tunnlar?
Ja. De är hundratals år gamla.
Under kriget använde maquisarderna dem för att träffa sina familjer i stan. Här.
Ser du?
Vet du vad som finns på andra sidan nu?
- Vad? - Läkemedelsföretaget.
- Okej. - Ska vi?
BAD FÖRBJUDET
Det räcker nu. Okej, pappa?
Tänk om ingången till tunnlarna låg nere i sjön?
De sa att det var utsläpp här för några år sen. Det är därför ingen badar.
Nu dumpar folk sopor här. Men tänk om det är en mörkläggning
för att hålla folk borta, så att de inte hittar tunnlarna?
- Jag måste komma tillbaka med en våtdräkt. - Vet du vad? Det behövs inte.
Vad gör du?
- Letar efter tunnlarna. - Va?
Sjön är full av skräp!
Var är tunnlarna, pappa?
Här borta? Eller där?
- Vad gör du? - Samma sak som du.
Samma galna saker som du gör varje dag. Inte så roligt, va?
Jag ser ingenting.
Kanske den här vägen?
Vad är det?
Satan.
- Jag skar mig. - Jag sa ju det.
Kör hem mig.
- Va? - Vet du hur mycket skit som ligger där?
- Jag vet. Jag varnade dig ju. - Såret kan bli infekterat.
Äsch, det där är inget. Jag vill kolla en sak där uppe.
Fort. Det börjar regna snart.
Det enda du bryr dig om är din jävla besatthet av den där ungen.
Vi begravde precis mamma, och du är redan igång igen.
Det är som om mammas död var besvärlig, för att sökandet avbröts i två dagar.
Menar du att jag inte bryr mig om min frus död?
Varför bryr du dig så mycket om honom? Försöker du imponera på henne?
På vem?
På din vän, Berta. Var det hon som hjärntvättade dig?
Berätta nu. Är du kär i henne eller nåt?
Jag har bara älskat en kvinna. Din mamma. Trots drickandet.
Trots att hon helt plötsligt började gå i mässan på söndagarna.
Din mamma hade inte mått bra på länge, Ruth. Ända sen du åkte.
Visst. Så nu är det mitt fel? Vet du varför jag stack, pappa?
Jag klarade inte av det längre.
Jag ville sluta simma, men det tillät ni inte.
Och jag ville leva mitt liv.
Din mor avgudade dig, Ruth.
Du var ljuset i hennes liv, och du lämnade henne i mörkret.
Förvånar det dig att hon började dricka?
Hon kanske inte stod ut med att bo med en grinig gammal man
vars konspirationsteorier gjorde honom galen.
Vet du hur svårt det är att älska nån som betraktar en så?
Som inte längre respekterar eller älskar en?
Som plötsligt bara ser en värdelös gamling?
Och det är väl även mitt fel att du är så sjuk i huvudet?
Jag är lika frisk som vanligt. Jag är vaken.
Det är du och alla andra som hellre lever i okunnighet.
Ni ignorerar barnens och deras familjers lidande.
Nu räcker det. Jag klarar inte av dina jävla galenskaper mer.
Jag är inte galen!
En epidemi av saknade barn hade varit på förstasidan i varje tidning, för fan!
Du är så naiv, älskling.
Måste jag förklara för dig hur världen fungerar?
Jag föredrar att tro att du är naiv, och inte nåt värre.
Ska du börja misstänka mig nu också?
Alla är mutade utom du. Eller hur, pappa? Alla är idioter utom du.
Har du sett dig själv i spegeln? Har du sett hur du ser ut?
Du ser inte direkt ut som ett geni. Du ser inte ut som en upplyst man
som vet sanningen och som alla måste följa.
Du är en gammal man som sitter på vinden och gör Gud vet vad.
Det är vad du är, pappa.
Du vill väl veta vad jag gör på vinden?
Var det därför du försökte få upp dörren igår?
Har du spionerat på mig?
- Okej. - Vart ska du?
- Du kommer att gå vilse! Ruth! - Släpp mig!
- Låt mig vara! - Ruth!
Ruth.
Ruth!
Stanna!
Låt mig vara!
Ruth!
Du förlorade medvetandet, men allt är bra nu.
Du behöver vila några dagar, annars läker inte fotleden.
Ta smärtstillande var åttonde timme.
Och drick din fars infusion. Han kan sina örter.
Men framför allt bör du vila, så att inte fotleden läker ihop fel.
Okej.
Varför i helvete har du kameror överallt?
Spionerar du på mig eller spionerade du på mamma?
Varför skulle jag spionera på dig? Larva dig inte.
- Jaså, jag larvar mig bara? - Det är en säkerhetsåtgärd.
Jag var rädd att de där människorna skulle ge sig på oss.
För Guds skull.
Ser du? Jag visste att du inte skulle tro mig, så jag sa inget.
Vilka skulle ge sig på oss, pappa? Läkemedelsföretaget?
- Och politikerna. Och polisen. - Jaha.
De kan muta vem som helst, även de man minst väntar sig.
Tänk på saken. De begår dessa grymheter mot barn.
De kan göra vad som helst mot folk som är i vägen för dem.
De vet att jag utreder dem. De kom på mig när jag snokade runt deras lokaler.
En vakt bad om legitimation. Jag vägrade, men de vet vem jag är och var jag bor.
Vad gjorde du där, pappa?
- Tunnlarna slutar där. I deras källare. - Jag orkar inte mer. Jag kan inte.
Jag kan inte hålla masken medan du pratar om tunnlar och kidnappade barn.
Jag orkar inte.
Du lyssnar ju inte på mig. De är väldigt farliga.
Den enda som följer efter mig i sin bil är din vän.
Hon skyddar dig, Ruth.
Från vad?
Hon ska se till att du är säker. Som min dotter är du en måltavla.
Filmade kamerorna kvällen då mamma dog?
Självklart.
- Och vad ser man på filmen? - Att mamma går in i badrummet. Inget mer.
- Vet Guardia Civil om det? - Ja. Jag gav dem allt.
Det var det första jag gjorde.
- Du sa inget om det till mig. - Nej, för att du inte skulle tro på mig.
- Tack. - Varsågod.
Jag ska visa den.
Här var din mamma redan i badrummet.
- Dagen då...hon dog. - Precis.
- Det är inget ljud. - Nej.
Vi vet inte om min mor svarade.
Tänk om min far bara spelar?
Det betyder att din far räknade med att kamerorna
skulle ge honom ett alibi efter att kallblodigt ha dödat din mamma.
Tror du det?
Nej, men hon låser in sig och ramlar.
- Varför ramlar hon? - Alkoholen.
Mamma kunde inte dricka så mycket.
Okej.
Det här är från några dagar tidigare. Du kan bli lite chockerad.
Hon hade uppenbarligen druckit den dagen också.
- Snälla, stäng av. - Ja, självklart. Jag beklagar.
Jag kanske lägger näsan i blöt här.
Är allt bra där hemma?
Vi finns här om du behöver oss.
Okej?
Hur kunde du ens tänka tanken att köra med din fot?
Hörde du inte doktorn?
Vill du råka ut för en olycka? Ska jag förlora dig också?
- Jag behövde få veta. - Veta vad?
Att din mamma drack tills hon tuppade av? Var det det du behövde veta?
Det var just det jag ville skydda dig från.
Från de bilderna. Det behövde du inte veta.
Jag vill inte att du ska minnas din mamma så.
Förlåt.
Lova mig att du vilar och slutar tänka så mycket.
Ta en dusch och slappna av.
Drick örterna. De gör dig gott.
Ruth, behöver du nåt?
Mår du bra, älskling?
Ruth, säg nåt.
Ruth?
Är du okej? Vad är det?
Det är så jävla konstigt. Jag mådde bra.
Sen drack jag infusionen pappa gav mig och blev helt yr.
- Du vet? - Okej.
Jag tappade balansen. Jag snubblande. Som min mamma i videorna.
Så jag började tänka att min pappa kanske gav henne något.
Nåt som hans vän rättsläkaren utelämnade i rapporten.
- Det var därför det inte fanns där. - Vänta, för just nu förstår jag ingenting.
Och jag är lite hög.
I videon ser man hur din pappa knackar på, och att din mamma inte...
Vem berättade det?
Man ser det, men man hör ingenting. Allt kanske bara var en charad.
Han knackade på, slog in dörren,
och när han kom in och såg att hon inte kunde röra sig
så dödade han henne.
Ruth, hör du dig själv? Hör du vad du säger?
Han drogade mig. Jag kunde inte stå upp.
Jag vet inte. Du kanske hade rökt på.
- Jag hade inte rökte på. - Tog du nåt annat?
Nej, ingenting. Jag tog...
Jag tog smärtstillande för foten och det de gav mig på stationen.
Det kanske var det.
Varför tror du mig inte? Va?
Vad pratade du om med min far? Jag såg er viska om nåt.
Din far är väldigt orolig för dig. Det är allt.
- Är du säker? - Ja.
- Erbjöd han dig inte ett jobb? - Nu räcker det.
Det är bra nu, Ruth.
Ring nån annan nästa gång du tror du att din pappa försöker döda dig. Okej?
För jag är trött på att komma springande så fort du behöver ett knull,
lite gräs eller en låssmed.
Okej.
Så det är jag som utnyttjar dig, alltså?
Allt du gör är helt osjälviskt. Eller hur, Arón?
Inte för att du tror att vi kanske kan bli ihop igen.
Jag har fått nog, Ruth.
Ruth.
Öppna dörren!
Ruth?
Mår du bra? Ska jag ringa dr Velasco?
DOKTOR VELASCO
DEN 26 FEBRUARI 2024
ALFONSO FÅR OSS ALLTID ATT LE
Jag söker sergeant Ballester.
Han svarar inte. Sitt ner.
- Nej, det är brådskande. - Hallå!
Hallå!
Ursäkta mig.
Du får inte vara här.
Ruth! Vad gör du?
Vad gör du?
Förlåt.
Förlåt, pappa.
Kan du göra en av dina infusioner åt mig?
Självklart.
OKÄNT NUMMER
Ruth, det är sergeant Ballester. De sa att du ville träffa mig.
Ja.
Jag antar att du såg din far på mitt kontor.
- Vi behöver prata. - Varför det?
Din far kom till mig i morse för att säga att han tror...
...att du kan vara inblandad i din mors död på nåt sätt.
Han tror att du jobbar åt läkemedelsföretaget
som öppnade en filial i området, och att du även samarbetar med andra.
Att sammanträffanden inte existerar.
En massa svammel av nån som är ensam och har för mycket fritid.
Vi har sett mycket sånt på sistone.
FÖRSVUNNEN POJKE
JOBBAR DE ÅT DEM?
Men för oss och alla andra som inte är helt dumma i huvudet,
är fallet är avslutat. Det var inget brott.
Det var en olycka.
Ja, alla bevis pekar på att det var en olycka.
Så varför?
Varför vad?
Varför hitta allt det där?
Jag antar att det är svårt att acceptera att man har förlorat den man älskar
på ett sånt löjligt sätt.
Det är alltid lättare att skylla ifrån sig.
Det kan vara svårt att hantera smärtan.
Jag tror att hans idéer får din far att känna sig speciell, nyttig.
Men jag ville bara varna dig. Han har en fanatikers övertygelse.
Och en fanatiker är...
...den farligaste sortens person.
Var försiktig med honom.
Tack.
Pappa?
Pappa. Förlåt mig.
- Håll dig borta från honom. - Förlåt.
- Jag vill bara prata. - Du dödade honom nästan.
Låt mig förklara. Allt är bra nu.
- Pappa. - Han är rädd för dig. Ser du inte det?
Det är inte så konstigt.
- Satan, pappa. - Ge mig dina händer.
- Om du vill prata måste jag binda dem. - Va?
Vi kan inte riskera att du attackerar honom igen.
Pappa.
Gör som hon säger, raring.
Jag trodde att du var inblandad i mammas död.
Förlåt. Förlåt, pappa. Jag förstod inte. Jag...
Jag ville inte göra illa dig.
Vad tänker ni göra? Tänker ni ringa Guardia Civil?
Vad är det?
- Fan! - Det där behövs inte.
Kom.
Vi har ett problem med din dotter, Martín.
Vi vet inte vad hon har sett uppe på vinden.
Vi måste agera nu.
Vi måste till tunnlarna. Vi måste hitta barnen.
Vem fan är det här då?
Det är läkaren. Han ska nog besöka Ruth.
- Skicka iväg honom. - Vad är det där, pappa?
Är det Aróns passerkort?
Pappa! Nej! Pappa!
Pappa, lämna mig inte här!
Håll käften.
- Pappa! - Vi lämnar över...
- Hjälp! - Kan du hålla käften?
- Pappa! - Nu är du tyst.
...på asturiska. Och dagens vackra ord har sex bokstäver.
Inma? Inte?
Nu lugnar vi ner oss lite. Okej?
Lugn. Jag tar hand om det här.
Det här fina ordet luktar inte så gott.
Jag väntar i bilen.
Nej. Frågan går över.
Vad tänker du göra med Aróns passerkort?
Såg mamma vad ni tänker göra? Var det därför du raderade hennes mobil?
Hon gick också upp på vinden.
Hon fick reda på vad vi tänkte göra och blev helt galen.
Och sen började hon dricka mer än vanligt. Men det som hände var nog ingen olycka.
Jag tror att nån dödade henne.
Och tror du att jag var inblandad?
Jag vet att du aldrig skulle skada din mamma.
Men de kanske utnyttjar dig för att försöka få mig ur vägen.
Först trodde jag inte på det,
men din mors död precis efter att de såg mig vandra runt deras byggnad
kan inte vara en slump.
Mamma föll. Jag vet att det är svårt att acceptera, men vi har inget val.
Ja, det är läskigt, men att hitta på historier hjälper inte.
Jag bad läkaren komma tillbaka i eftermiddag.
Han knyter loss dig.
Pappa.
Pappa!
Satan.
Hjälp! Snälla, hjälp mig!
SÖKANDET EFTER ALEJANDRO HUELVA FORTSÄTTER
Han är i sjön.
Arón, lyssna på mig.
Jag vet att jag har pratat en massa strunt på sistone,
men det här är inte strunt.
Pappa tänker använda ditt passerkort för att ta sig in i byggnaden.
Han kanske redan är där. Han har en pistol och sprängmedel.
Kvinnan som är med honom är f.d. militär och vet hur man gör.
De ska till källaren.
De tror att det finns barn gömda där nere, i hemliga tunnlar eller nåt.
Gud vet vad de är kapabla till.
Jag är på väg, men jag kanske inte hinner dit i tid.
Du måste tro mig. Snälla, Arón.
...ditt passerkort för att ta sig in i byggnaden. Han kanske redan är där.
Han har en pistol och sprängmedel.
Försiktigt.
Vänta.
Kom.
Jag går.
Allt är okej.
Nu kör vi.
Stopp. Du får inte gå in.
Min far är där inne. Jag måste komma in.
Arón. Mår du bra?
Vi provar nästa vägg. De måste vara bakom den.
Pappa.
- Ruth! Vad gör du här? Åk hem. - Nej, du följer med mig.
- Jag kan inte. - Pojken är inte här.
Minns du att jag skar mig på nåt i sjön? Det var Alejandros cykel.
Pojken är där. Han drunknade med cykeln. Jag är säker.
Du säger vad som helst för att få mig att ändra mig.
Nej. Om du inte tror mig kan vi gå till polisen.
De hittar honom säkert i sjön.
Även om det vore sant gäller det här inte bara Alejandro.
De andra barnen också. De som försvann och de som kommer att försvinna.
Vi kan rädda dem genom att avslöja sanningen.
Jag förstår dig. Men du behöver inte rädda nån.
Du behöver inte rädda barn eller förändra världen. Du behöver inte vara en hjälte.
Räcker det inte att vara min far? För jag behöver dig.
Kom nu. Vi kan komma tillbaka en annan dag.
Jag tänker inte lämna dig igen. Jag stannar vid din sida. Jag svär.
Jag svär, pappa.
Jag älskar dig.
- Nej! Pappa! - Kom igen! Ruth!
Idag fick vi veta att Alejandro Huelva, pojken som försvann för en månad sen,
har hittats död i Caldassjön.
Alejandros kropp hade fastnat i metallskrot.
Ännu en tragedi efter att Martín Arce och Berta Martínez omkom förra veckan
i explosioner som orsakats av dem själva i källaren på läkemedelsföretaget Certyx.
De trodde tydligen att det fanns tunnlar i källaren
där de skulle hitta Alejandro och andra saknade barn.
En konspirationsteori som har fått stor uppmärksamhet de senaste månaderna...
ETT ÅR SENARE
Hej.
Du är väl Martíns dotter?
Han från läkemedelsföretaget.
Säg mig en sak. Han är väl inte död?
Va?
Han fejkade sin död för att kunna utreda vidare.
Så att de låter honom vara.
Ingen får veta nåt, för polisen och medierna är insyltade.
De experimenterade på pojken och kastade honom i sjön.
Vad pratar du om?
Hör du inte hur knäppt det låter?
Visst.
Du kan väl inte prata? Är det farligt för dig?
Jag fattar. Men en dag kommer sanningen fram.
Jag tror att din far kommer att avslöja allt.
Han är en inspiration för så många människor. Hälsa honom det.
Coolt.
INGA FLER LÖGNER
VEM LIGGER BAKOM ALLT?
STOPPA DÖDANDET MÖRDARE
VAKNA
FRIGE VÅRA BARN NU
VI VILL VETA SANNINGEN
INGA FLER LÖGNER. VAKNA!
Undertexter: Mattias R. Andersson