Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Сьогодні День подарунків,
і в сонячній Каліфорнії…
прекрасна погода.
-Привіт, Ненсі. З Днем подарунків. -Привіт, сонце.
Ой, хтось прийшов.
А, це Том!
-Привіт, з Різдвом! -О, боже! Щасливого Різд…
О, омела.
-Ой, ну де? -Прямо тут.
Скільки це вже буде свят? З 72–го до 92–го, це 20 років.
-Ого! -Занадто яскраво?
Не для твоїх зморшків.
А це Дейв Томас і Гаррісон Томас.
Він закриває вуха. Чому?
Це через тебе?
Я був у захваті від тебе в «Сам удома»!
Ти була неймовірна!
Стіве, як справи?
Мені дуже весело, Марті. Серйозно.
Ось що я скажу вам про Марті.
Скажімо, ви влаштовуєте вечерю
і запрошуєте Марті.
А потім виявляється, що він не може прийти.
Ви скасовуєте вечірку.
Глянь на Марті.
МАРТІ ЖИТТЯ КОРОТКЕ
Я знаю, що це буде.
Черговий жахливий фільм, який я не просуватиму.
Так смішно, що ми маємо вдавати, що незнайомі.
Аж ніяк.
-Це якраз завдяки тому, що ми знайомі. -Он як?
Я говорив з тобою тисячі разів.
Ми з Ларрі мільйон разів вечеряли разом.
-Мільйон разів обідали. -Точно.
Мільйон пристрасних обідів.
Тож це просто продовження розмови.
Саме так.
У моєму бізнесі є традиційний кар'єрний шлях.
Телебачення, кіно,
потім Бродвей, стендап-спешл,
ведучий реаліті-шоу, телемарафон "Шабад", ресторанний театр, «Палм-Спрінгс Фолліз»,
а тоді це шоу.
Я не очікував стати зіркою.
Не було ніякого:
«Матусю, це сталося»! Цього не було.
Просто: «Ось іпотека».
«Ось діти».
«У мене найкраща професія у світі. Мені до біса пощастило».
«Як це продовжити»?
Чому я тримаю цей ніж?
Я працюю в комедії.
І в мене досить специфічний напрям.
Ось і дядько Джек. Запускай мене!
Це радше скетчі, персонажі.
Жартів небагато. Якщо читати мої сценарії, там небагато жартів.
Ви просто маєте повірити мені.
Містере Бонксе, я цим заробляю на життя. Довіртеся мені.
Я люблю свою роботу найменше, коли роблю щось таке,
що можуть зробити 200 акторів.
Тоді я відчуваю, що марную час.
Коли я займаюся своїм незвичним мистецтвом,
воно може бути не дуже, але це мистецтво, воно особливе,
тоді я дуже щасливий.
Вечірка починається!
Персонажі, яких він грав,
це не просто пародії на типажі.
Насправді досить складно зробити дивакуватого персонажа правдоподібним.
Тримай.
Це його фішка.
І про що ця книжка?
Думаю, це любовний лист,
з ноткою ненависті, такий собі мікс солодкого і гіркого,
можна сказати.
Це наче дивитися на свого найкращого друга,
який водночас найдивніша людина у світі.
Як там твій персонаж?
З Божевільним Капелюшником все добре.
Не знаю. Ще не зрозумів його.
Може, нижче англійською.
Привіт. Є ще суниця, Соньку?
Зіпсовані бутерброди? Я люблю зіпсовані бутерброди, а ти?
-Може, так. -Шепелявість в тему.
Так. Я проспав! Проспав!
-Що-що? -Проспав!
Проспав.
У тебе ще є їжа, Соньку?
Зіпсовані бутерброди чи суничка?
Обожнюю суниці, а ти?
Ви не уявляєте, скільки потрібно енергії,
щоб робити те, що робить він.
Він не виснажує себе сумнівами про своє рішення,
чи страхом, що прийняв неправильне рішення.
Знаєте, скільки вільних годин було б у добі без цих сумнівів?
У мене було б 23 додаткових години.
Привіт! Ти хто?
Забирайся!
Не хочу слухати, що ти кажеш.
Тепер…
Боже, це жахливо. Не гра бровами. З цим все супер.
Біжи, біжи до себе.
Не думаю, що варто починати з…
Якщо тобі так легше, можеш бути екстреним контактом, якщо я впаду.
І можемо ходити нразом на колоноскопію.
Привіт. Як справи?
Не помітив тут камеру.
Це так дивно.
Не звик, щоб мене знімали. Я соромлюся.
-Доброго ранку, сер. -Доброго ранку!
Я б сказав, що 80% моєї кар'єри складають невдачі.
І думаю, це досить непогано.
Шоубізнес — це талант, удача і витривалість.
Та можна мати талант, наполегливість, можна витримувати удари,
але якщо не здатен вийти і провалитися — нічого не вийде.
-Ідемо на майданчик. -Так.
-Привіт! -Привіт!
-Можна з вами на похорон? -Так!
Боже, так. Ти нам потрібна.
Ти наш клей. Ти Мейбл у сендвічі Чарльз-Олівер.
Без тебе ми два шматки черствого хліба.
Саме так. Ходімо.
«УБИВСТВА В ОДНІЙ БУДІВЛІ» ОЛІВЕР
Так, нам вже знайома ця сцена.
Так.
Я вже починаю почуватися впевнено
з репліками на решту сезону.
Гаразд, я перевдягнуся.
-До зустрічі. -Бувай.
Ти сам їх впустив.
Агов, це ж Рон Говард.
О боже.
Веселощі починаються.
Можна я поставлю кілька гострих питань?
Так.
Чому? Чому ти продовжуєш гнатися?
Ну, не знаю. Думаю, мені подобається звук оплесків.
-У мене інше питання. -Так.
Чому ти продовжуєш?
Я вважаю, якщо ти «обдарований», то важливо
ділитися цим даром з людьми…
Типу, як ти.
-Ми вдячні. Завжди вдячні. -Я знаю.
Ти колись думав… Що ти зробив?
Так, це Віттен-Роуд.
Цікаво, хто ця пані.
Там була моя спальня.
Було б неправдою сказати, що комедія прийшла з болючого місця.
Навпаки.
Вона прийшла з мого життя. У моїй сім'ї всі були смішними.
Я був наймолодшим із п'яти, між четвертим і п'ятим — п'ять років.
І я отримав стільки уваги і любові.
Усе моє життя мені казали,
що я чудовий, дуже кумедний, неймовірний,
тож я увірвався в підлітковий вік
без жодних побоювань, що…
Знаєте, я міг виглядати як Білл Шлекман
з прищами і шевелюрою, підійти до дівчини «Гей, кралю».
І якби вона відмовилася зі мною йти,
я б сказав: «Та що це з нею?».
І я вірив у це.
Я нажився на цій «комедії просочування».
Мій брат Майкл — багаторазовий лауреат «Еммі» і «Золотого глобуса»
за роботу над SCTV, MADtv і «Шіттс Крік».
Нас дуже заохочувати смішити всіх.
-У сім'ї це завжди заохочували. -Так.
Якщо ти міг когось розсмішити, навіть якщо когось образив…
По дорозі.
Мій батько був генеральним менеджером з продажу у «Сталь Компані» в Канаді.
Неймовірно смішний, дуже саркастичний,
з легким ірландським акцентом, переїхав у 21 рік.
«Привіт, Марті».
З ним було непросто, погодься.
Ага.
Іноді він випивав джин.
-Так. -«Іноді» насправді означає «постійно».
Він міг підколювати, але без злого умислу.
Марті,
мій син,
який найменш імовірно зможе колись заспівати.
Але головне, що він зацікавлений.
А людину, в якої характерний голос
легко запам'ятовують.
Марті був надзвичайно талановитим.
Він почав займатися комедією, коли йому було п'ять.
Він розказував жарти, робив сценки і весь час співав.
Ти буквально робив шоу на горищі, так?
Я вів «Шоу Мартіна Шорта».
Ми виходили у вівторок о 8:30 одночасно з Енді Вільямсом.
Я уявляв, що все записую.
«Марті співатиме. Гості Марті…»
Я виступав і просто розривав зал.
Кликали на вечерю, ми зупинялися і записували пізніше.
Так! Дякую, люба.
СІМЕЙНІ ЗАПИСИ ШОРТІВ 1966
Діти грали у вуличний хокей, а я був на горищі.
Так.
Люди протестують проти війни у В'єтнамі, а він співає Сінатру.
Те, що робить Марті зараз, він робив і тоді.
Зустрічайте, людина на 100 мільйонів,
і мій найкращий друг Юджин Леві.
Юджин Ліві.
-Леві. -Неважливо. Сідай.
Ви подивіться на них.
Можна подумати, вони знайомі роками.
Чесно, він найдавніший і найкращий друг.
Ми певний час жили разом.
Трохи зустрічалися, але суть така…
Так.
Ти канадець. Тебе це обтяжувало?
Ні, мене це не обтяжувало.
І ти мене розумієш? Чи говорити повільніше?
У нас однакова мова.
Куди канадці їдуть відпочивати?
Вони їдуть до кордону і дивляться із заздрістю?
Марті мій найкращий друг.
-Твій найкращий друг. -Так.
Я познайомився з Марті в 1970 році в університеті Макмастера.
Ми разом вчилися.
Він має вигляд актора,
який щосили намагається отримати драматичні ролі.
Так, це правда.
Я почав з підготовки до медичного, а потім перейшов на соціальну роботу,
бо це здавалося легшим.
У школі я не займався театром.
Лише коли я перейшов на соціальну роботу, в мене з'явився на це час.
І як актор, я робив все, що міг.
Але це все одно не здавалося реальним.
Саме Юджин Леві сказав мені:
«Спробуй зайнятися цим професійно. Приїзди у Торонто».
Я домовився з собою на однорічний контракт.
Думав: «Я дам собі рік».
«Якщо нічого не станеться,
я можу подати заявку і повернутися в університет».
Аспірантура?
Ні, старша школа.
Я маю певні труднощі із закінченням школи.
-Ясно. Радий, що ти тут. -Але я впораюся.
Не сумніваюся.
Бо я маю життєві цілі, які мушу здійснити.
Дуже добре.
Одна з них — стати окружним суддею.
Амбіції — це добре.
Ти ніколи не усвідомлюєш, що належиш до певної групи
чи певного часу.
У Торонто був творчий бум.
Це збіг?
Чи у канадському гуморі є щось таке,
що особливо приваблює?
Я вважаю, що Канада, зокрема Торонто, це свого роду центр.
У нас були «Пайтони» до того, як вони з'явилися у Штатах.
Ми з Юджином Леві жили в одному домі,
на Авеню Роуд, 1063, у Торонто.
І в цьому домі було багато вечірок.
Пол Шаффер грав на піаніно,
люди співали,
усі зустрічалися одне з одним, тусувалися одне з одним,
працювали одне з одним.
Якщо подумати, це було неймовірно.
Ми всі були артистами
і всі любили сміятися.
Було багато ентузіазму, веселощів
і великої любові до виступів.
У літніх будиночках Катскілла був хлопець, якого називали «тумлер».
На їдиші це «той, хто наводить галас».
Розворушує всіх.
Не думаю, що Марті був у Катскіллі, але він точно
тумлер нашої мрії.
У Марті було все. Голос на місці. Комедія присутня.
Кажу: «Відкривається шоу "Ґодспел"».
«Сходи на прослуховування, бо це великий мюзикл».
Ми разом пішли на проби,
і там я познайомив Марті з Андреєю.
У «Ґодспел» не шукали людей, які грали.
Туди шукали по-справжньому життєрадісних,
дотепних, теплих.
Гільда Раднер, вона тоді вперше грала,
Андреа Мартін, Юджин Леві, Віктор Ґарбер,
Джейн Іствуд і багато…
-Дивовижний склад. -Пол Шаффер за піаніно.
Так.
-Ти зустрічався з Гільдою. -Так. Усі закохалися в Гільду.
-Так. -Вона була чарівна, кумедна.
І така самоіронічна.
Вона підійшла до мене в перший день:
«Привіт, я Гільда. Рада зустрічі».
У неї був прищ. Вона тримала і говорила зі мною.
-Усі закохалися в Гільду. -Так.
Можна сміливо сказати.
Ти закохався в її дублерку і одружився.
Так, Ненсі Долмен, вона була дублеркою Гільди.
Так, у «Ґодспел».
Схоже, ти вирішив, що заведеш стосунки
з будь-якою акторкою тієї ролі.
Ага, так я собі вирішив.
Коли я прийшла в «Ґодспел», я прослуховувалася на дублерку.
Мені було дуже важко, бо група вже була сформована.
Вони всі були друзями.
І Гільда була просто приголомшливою.
І я захоплювалася Андреєю Мартін.
Усі вони, знаєте. Марті…
Спочатку Марті мені не дуже зайшов.
А Ненсі була
нереально красива. Здуріти.
У неї був магазин вінтажного одягу.
Вона контрабандою перевозила одяг через кордон з Детройта.
Це була епоха Джоні Мітчелл…
І вона мала вигляд Джоні Мітчелл. Довге, світле волосся.
Вона приходила в оксамитовій накидці і казала: «Привіт».
І хлопці такі:
«Так, гаразд». Але мене це не хвилювало. Я був із Гільдою.
Ми вже кілька разів розходилися і тепер посварилися.
Ми знову розійшлися.
Я пішов у бар «Пайлот».
А там була Ненсі Долмен.
Вона була смішною і з характером.
Ми почали говорити.
Вона щойно розійшлася з хлопцем, але…
Я просто: «Ох, я розійшовся з Гільдою».
Я грав у виставі, прийшла Ненсі, то було літо.
На ній були короткі шорти і топ на зав'язках.
А на мені були короткі шорти і футболка.
І ми пішли в готель «Фор Сізонс».
І я сказав на рецепції: «Ми з дружиною хочемо зняти кімнату».
Навіть він почав сміятися, бо ми виглядали на 12 років.
І все. Це було воно.
Від цього моменту
-Що? -Це моя дружина Ненсі.
Прекрасна герцогиня.
Яка зараз слухає альбом до The Goodbye Girl.
Це Ненсі чи Бо Дерек?
Я слухаю твою пісню.
Марті та Ненсі.
Оце так команда, еге ж?
Я часто кажу, що вони чудова команда, та це правда.
Він — суцільна дитина.
А вона — суцільна дорослість.
Ми з чоловіком пережили буремні часи у шлюбі.
Ми пішли на терапію і вона запитала:
«У вас є друзі, пара,
чиї стосунки ви хотіли б мати або наслідувати»?
Ми сказали: «У нас є друзі Марті й Ненсі».
І вона каже:
«Не уявляєте, скільки людей назвали їх,
коли я ставила це питання».
Привіт, любий.
-Як ти, коханий? -Добре, сонечко, а ти?
У нас що, романтичний момент?
Так.
Після всіх цих років.
Так і є.
Це трохи доречно.
Саме час.
Розкажи, що призвело до перерви, яка змінила твоє життя.
Тоді в канадській індустрії розваг,
ти міг робити все підряд.
Це був наче постійний університет шоубізнесу.
У Канаді ти міг грати Шекспіра, бути на радіо,
і озвучувати рекламу.
Усього за $39,95.
А потім міг виступати у кабаре.
Влітку 1973,
легендарна імпровізаційна група з Чикаго «Секонд Сіті»
створила свою першу філію в Торонто.
ДІМ ВСЕСВІТНЬО ВІДОМОГО «СЕКОНД СІТІ»
Там працювали Гільда Раднер, Ден Екройд.
Це було круте місце для зустрічей.
Усі проходили прослуховування.
Андреа, Кетрін, Джо, Юджин, Дейв і Джон Кенді.
Я не проходив відбір.
Мені не подобалася ідея бути смішним на вимогу,
бо я боявся цього.
Я хотів бути Сінатрою.
Хотів бути співаком, актором.
Але тепер я почав відчувати, що я позаду всіх.
Я обмежив себе
і ходжу наче по колу.
Я не відчуваю, що рухаюся вперед.
Пригадую, як спускався у метро.
Щоразу, як я заходив, поїзд від'їжджав.
Я біг до метро.
Йшов дуже повільно. Але він все від'їжджав.
І я думав, коли потяг прибуде,
мені пощастить.
Але зараз метро від'їжджає.
У Ненсі був контракт у Лос-Анджелесі, тож я мав приєднатися.
Міс Ненсі Долмен.
І вона справді пробилася, і була в прайм-тайм на національному ТБ,
раніше за Марті.
Вона мала все, що треба.
Прекрасний голос, ідеальний слух і бездоганну дикцію.
Мала вигляд кінозірки і була дуже приємною людиною.
Був момент, який я називаю «Куток зриву».
Пол Шаффер і Білл Мюррей зупинилися в Лос-Анджелесі.
На той час Білл Мюррей вже був дуже популярним
і того року почав працювати на SNL.
…моя сьома зима тут!
Пол сказав: «Ми з Біллом йдемо вечеряти, приєднуйтеся з Ненсі,
а потім підемо до мене, в «Сансет Маркіз».
От ми з Ненсі йдемо туди.
І мене накрило:
«Я не можу. Не можу. Не можу».
Я без роботи. Не працював вже кілька місяців,
не мав перспектив і не знав, куди я рухаюся.
Я сказав: «Я не можу піти і прикидатися радим за Білла».
«Бо я не знаю, що роблю».
«Мені треба сісти».
Синку.
Чому ти сидиш тут сам?
Чому ти не веселишся з усіма надворі?
Мені не хочеться, сер.
Мабуть, я трохи засмучений.
Ми просиділи там мовчки десять хвилин.
Врешті Ненсі сказала:
«Скільки ми тут сидітимемо»?
Я сказав: «Не знаю».
Ми повернулися до квартири,
і я прокинувся не в гуморі.
А потім ми побачили імпровізаційну групу «Вор Бейбіс».
Це було так смішно. Так свіжо. І дуже надихало.
Мене надихало саме спостереження за ними.
Наче лампочки загорілися.
«Ну звісно, ось що я маю робити».
Наступного ранку я подзвонив Ендрю Александеру:
«Я хочу у "Секонд сіті"».
Він сказав: «Гаразд».
Марті Шорт був дуже сильним, коли прийшов у групу.
Більшість людей на його місці,
намагалися б знайти своє місце.
Коли приходиш посеред шоу і береш чужі ролі,
зазвичай намагаєшся наслідувати того, хто їх грав.
А він одразу додав у ці сцени
неймовірно яскравих персонажів. І просто…
Стільки впевненості в собі, і така дотепність.
Я завжди думав, якщо ти виходиш на сцену і виглядаєш як божевільний —
це розсмішить.
І ти вже на пів шляху.
Думаю, усі персонажі походять з людей, яких ти знаєш
або сукупності знайомих людей.
І це добре, бо це робить,
навіть якщо персонажі абсурдні,
це робить їх тривимірними.
Від цієї думки моє серце б'ється,
мов маленький барабан десь у джунглях.
Я зіграю Ґрімлі, але не знаю, чи вони хочуть.
Ні, вони б…
Боже милостивий.
Та годі тобі!
Я неймовірно радий бути на шоу Девіда Леттермана.
Була сценка.
Чоловік і жінка подаються на роботу.
Жінка надзвичайно досвідчена і освічена.
А хлопець — найбільший дурень у світі.
-Барбаро, може хочете почати. -Гаразд.
Розкажіть, будь ласка, про свою освіту.
Я закінчила бакалаврат з математики у Колумбійському університету.
І магістратуру з бізнес-адміністрування у Стенфорді.
А як щодо вашого досвіду, Еде?
Останні кілька років
я працював у нафтовій компанії «Юніон».
Справді? Ким саме, Еде?
Я працюю на АЗС «76» на розі Кахуенга та Мелроуз, знаєте?
Він робив це в імпровізаціях,
але вперше вивів Еда у сценку.
І він просто розірвав сцену в хорошому сенсі, в найкращому.
Зробив виступ до біса смішним.
Це також дозволило зіграти мені,
мовляв, це божевілля, що я програю цьому хлопцю.
Ед Ґрімлі завжди носив одну і ту саму сорочку.
Так, це моя сорочка з 11 класу.
У старшій школі я знав хлопця, який казав,
що хоче бути фотографом.
Він збирався…
Він постійно знімав слайди.
І часто він не проявляв їх,
бо і так знав, що там буде, адже він їх знімав.
Як мій шваґер Ральф. А Ральф говорить ось так:
«Сонечко, як ти? Хочеш випити?».
Тож я поєднав ці голоси.
І, мушу сказати, почав говорити ось так.
Я зачесав волосся. І Пітер Екройд сказав: «Марті»…
«Хлопче, твоє волосся стає все вищим з кожним виступом».
Тож, щоб його розсмішити, я поставив чуба сторчма.
Одного вечора я зробив ось так.
Глядачі посміялися.
А якщо хтось попросить зіграти на трикутнику?
Таке може статися. Краще підготуюся.
Ед завжди захоплюється життям.
Це дуже привабливо, бо це чудова якість.
Я пам'ятаю, як він танцював і досі виконує
танець Еда Ґрімлі, відколи я його зустріла.
Працювати на шоу в «Секонд Сіті» стало справжнім відкриттям,
бо я вперше створював персонажів.
Отже…
Я думала: «Якщо подивлюся на нього, то засміюся». Тож дивилася трохи вбік.
Тоді він робив так, щоб потрапити в моє поле зору.
Чи я шалено закоханий у Кетрін? Так, і завжди був.
Але всі хлопці були.
-Ні, жоден. -Це правда.
Коли хтось тебе смішить, це сексуально.
-Точно. -Ми смішимо одне одного.
Думаєш: «Ми сміємося. Є зв'язок. Спробуємо зустрічатися».
-Усі ж усіх любили? -Так, абсолютно.
Я міг пройтися по фото з «Ґодспелу»…
Ні!
-О так. -Ти спав з усіма жінками?
Ні. Я кажу, що всі спали один з одним.
Я пішов з «Секонд Сіті».
Два тижні тому я пішов звідти, після двох років роботи.
Це справді найкраще місце,
щоб навчитися багато нового.
А навчившись, варто щось з цим робити.
Не можна там залишатися. Тому я пішов далі.
І відтоді я
нічого з цим не робив, але…
Я знімався в гостьових ролях, чи в «Таксі»,
але це було рідко.
Привіт, пам'ятаєш мене? Я той хлопець з телика.
Потім мені подзвонили. Чи не бажаю я приєднатися до SCTV?
Ми перериваємо програму, щоб повідомити спеціальні новини SCTV.
Добрий вечір. Я Ґай Кабальєро.
Власник і президент SCTV.
А це моя менеджерка Едіт Пріклі.
Привіт, як ся маєте?
І на CBC всі сходяться, що це матиме шалений успіх.
А як інакше? Мусить мати.
Там просто кипіло творчістю.
Я не знаю, які були рейтинги, але серед критиків,
і якщо ти був у комедії чи шоубізнесі,
його репутація була на найвищому рівні.
Як пародіювати канадське телебачення,
щоб це було цікаво американцям,
які не в курсі, що ти пародіюєш?
Розкажи, як Марті прийшов.
Це обов'язково? Ми ж так добре йшли.
Безумовно, Марті увірвався з енергією, яка заражала всіх.
Та в певний момент вона почала дратувати.
-Так. -Досить вже.
Натовп буквально гуде від захвату,
коли Містер Роджерс виходить на ринг.
Ой, обережно, Фреде.
ДЖУЛІЯ ЧАЙЛД
Роджерс ганяється за нею по рингу.
Вона втікає в жаху. Курка у вині.
О ні, курка у вині. Ця жінка в халепі.
Пані та панове, the Queen Haters.
Я б хотів зустріти королеву
Я б вмазав їй в лице
Було так захопливо бути частиною цього, але також лячно.
Бо я знав усіх з трупи.
Андреа Мартін була моєю братовою.
Боже, який ти дурний!
Люблю це в чоловіках.
Мій брат Майкл був одним зі сценаристів.
Я знав цих людей,
тож їхні досягнення мене трохи приголомшували.
Критики вважають вашу п'єсу чистісіньким сміттям.
Але тепер, коли минуло майже два роки,
ця пані повернулася з мужністю і нахабством,
щоб знятися у власному фільмі.
Мене інтригує одне слово.
Мотив.
Ви зачепили мене, Броку.
SCTV займалися створенням персонажів.
І всі, хто пройшов навчання в «Секонд Сіті»,
намагалися зробити їх тривимірними.
Навіть якщо це був абстрактний, узагальнений персонаж,
він все одно спирався на правду.
Чим ти займався?
Та так, любий, розважався. Намагався щось робити.
Сьогодні усі посміхаються.
Голлівудська вечірка!
Усі…
І раптом весь твій світ складався з цих людей.
Демон-батько з Фліт-стріт.
Не підходь до мене
Я поріжу тебе і зжеру
-Це звукове кіно чи… -Так, звукове.
-Це кіно…? Чи статичні фото? -Ні.
-Апарат вражає. -Дякую.
Це Маккензі! Вони разом. Я щойно віддалив кадр.
Ми будемо разом лише за хороші гроші.
Вибач. Ти певно…
Раптом SCTV став величезним хітом.
Ми отримали «Еммі» за сценарій.
Було фантастично.
Наші кар'єри швидко стали нашими сім'ями.
І це буквально правда.
Ми з Ненсі побралися 22 грудня в Торонто.
Через п'ять днів
Андреа вийшла заміж за брата Ненсі, Боба.
Сила тієї групи була в тому, що вони були друзями, близькими,
а дехто — родичами.
Ми проводили разом усі свята.
Там постійно вирувало життя і ніхто не думав:
«У мене все вийде? А у нього все вийде»?
Я взагалі такого не пам'ятаю.
Мені заплатять? Я на контракті «плати або грай».
Може, припиниш?
Ціла компанія, еге ж? З «Ґодспелу» і «Секонд Сіті».
Гей, Гарольде.
Вони просто були собою.
Дуркували і розмовляли, ну, як завжди з друзями.
В Торонто ми з Ненсі жили на одній вулиці.
Я вперше почула про неї від мого брата і його дурнуватих друзів.
Вони всі були від неї без тями, бо вона була дуже красива.
Ми були дуже хорошими подругами.
Але коли я почала зустрічатися з Юджином, ми стали сім'єю.
Привіт, любий. Як справи?
-Вже знімає? -Так.
Що ж, у нас був чудовий ранок.
Деякі стосунки стають міцнішими і міцнішими.
Нас приголомшило, що ми не могли завагітніти.
Це було…
Ми навіть не думали про це.
А потім ми дізналися, що в Ненсі ендометріоз.
Їй довелося приймати ліки і її емоції загострювалися.
Одного вечора вона прибирала. Я зробив сендвіч з арахісовою пастою.
«Слухай, коли робиш сендвіч,
витирай після себе стіл від арахісової пасти».
Я сказав: «Пора злізати з цих таблеток».
«Ми всиновимо дитину».
«Ми можемо»? Розумієте.
Ліки полетіли геть. І ми вдочерили Кетрін.
А потім Олівера. А потім Генрі.
Ох, сонечко. Я маю поцілувати мою маленьку. Секунду.
Він такий щирий у ролі батька,
справжнє відображення того, ким він є.
Найкраща дівчина після моєї дружини.
Це так само по-справжньому і природно, як його дихання.
Настільки він любить бути татом.
Я б ніколи не пішов з SCTV.
Але його скасували.
Потім мені подзвонили:
«Ми хочемо, щоб ви приєдналися до SNL».
Це «Суботній вечір у прямому ефірі»
з Джулією Луїс-Дрейфус,
Гаррі Ширером,
Мартіном Шортом.
Я працював з Гаррі Ширером над першими двома номерами.
Це буде нелегко.
Я не вмію плавати.
Він не плаває.
Тож ні, звісно, ні.
Ніхто не вручить нам золоту медаль,
особливо тому, що чоловічого синхронного плавання ще немає на Олімпіаді 88.
Це добре, бо нам потрібен час.
Бо я не дуже сильний плавець.
Наступний сюжет був
«Стиль життя родичів багатіїв і знаменитостей».
…у Центральному парку, зеленому серці Нью-Йорка,
стоїть кіоск з хот-догами,
який тримає троюрідний брат по матері Кетрін Гепберн, Нельсон.
Нещодавно ми поспілкувалися.
Ми не розмовляємо. І ніколи не говорили.
Я намагався писати листи,
дзвонити телефоном, іноді анонімно, але вона кидала.
Одного разу вона підійшла сюди,
і я спитав: «Кейт, ти мене знаєш»?
Вона глянула і сказала: «Побільше гірчиці, будь ласка».
Після першого шоу
до мене підійшов менеджер:
«Ти щойно злетів у ціні на 3000%».
Це був дивовижний рік. Але, я пам'ятаю, що було дуже важко.
У «Суботнього вечора в прямому ефірі» дуже напружений графік,
особливо якщо ти пишеш і виступаєш.
Я люблю писати з Майком, Діком Бласуччі, Полом Флаерті
і увімкненим диктофоном.
Я вставав та імпровізував.
А коли я працював на SNL, я був сам у кабінеті.
-Ти ненавидів це. -Так.
Я зайшов до кабінету Діка Еберсола
і сказав: «Я хочу звільнитися».
Він сказав: «По-перше, у тебе контракт,
але тут має бути до чорта тяжко,
якщо такий хлопець, як ти, хоче піти».
«Але скажу ось що».
«Якщо ти почуватимешся так на Різдво,
я розірву твій контракт».
Бо, як він сказав пізніше, він знав,
що до Різдва я побачу світло в кінці тунелю,
і розберуся, як робити це тиждень за тижнем.
Ви ніби обороняєтеся.
Я не обороняюся. Це ви обороняєтеся.
Чому завжди захищається хтось інший?
Ви задавалися цим питанням? Запитайте себе.
Якщо зробити їх живими, з людською основою,
можна по-справжньому розігнатися.
Містере Терм, ми вдячні, що ви погодилися поговорити з нами.
Що ви маєте на увазі?
Містере Терме, як вам відомо, ваші критики, а їх багато…
Ні, небагато.
Як ти придумав такого персонажа?
Неймовірно оригінальний.
Того року в SNL була гримерка, на ім'я Маріон Зіберт.
З усіх людей, вона найчастіше реагувала захистом.
Я сідав до неї у крісло.
Вона гримувала: «Дивися на мене».
«Твої риси не пасують. З цим важко працювати».
Вона наносить далі.
Я кажу: «Боже, я такий блідий, правда, Маріон»?
Вона: «Знаю. Думаєш, я не знаю»?
«Я гримерка. Я точно знаю».
Гаррі Ширер сказав: «Зіграй її».
Я кажу: «Але ж вона буде там».
Гаррі сказав: «Буде весело». Тож…
Щоразу, коли ми грали, я боявся, що мене викриють.
Я знаю. Чому б мені не знати?
Це моя компанія. Я в курсі.
Це я?
Це він, правда?
І вона не дізналася до самого кінця.
Її асистент напився на фінальній вечірці.
«Ти що, не знаєш, хто такий Нейтан Терм»?
«Ти що, дурна»?
«Нейтан Терм — це ти»!
Вона сказала: «Я знаю. Думаєш, я не знаю»?
-А як щодо SNL? Повернешся? -Ні.
-Чому?
Бо це дуже складне шоу, яке потребує повної концентрації.
Тож більшу частину року ти не бачиш сім'ю.
Гей, матусю.
Привіт, татку.
Ти бачив ці ніжки?
…мій дім І мені все одно, що буде завтра
Я люблю свій дім
У Торонто
Вітаємо
на Індіан-роуд, 590.
А це дружина Мартіна Шорта.
Суперечливо недооцінена
Ненсі Долмен.
Також, відома як…
Герцогиня Долмен.
Мартін Шорт.
Той, що посередині.
Тут Мартіну
дев'ять років.
Тут Мартін другий зліва.
Мартіне, може візьмеш рушник і допоможеш мені тут?
А тут повніший Мартін Шорт влітку 1963.
У тому домі було дуже багато любові.
Я був наймолодшим із п'яти, і всі були страшенно смішні.
Батьки і всі діти. Тож, іншого я не знав.
Ми записували на плівку.
Добрий день, пані та панове, а також добрий вечір.
Співали з фортепіано, кепкували один з одного.
Норо, починай смішити.
Мене звати…
Це ім'я викликає сміх?
Чому ти думаєш, що ім'ям можна розсмішити?
Сказати прізвище?
Воно може бути смішним.
Дженні Кардинал.
Засміявся!
У домі була свобода висловлювання.
Ти міг сперечатися з батьком,
а він перемагав тебе своїм ірландським інтелектом.
Тату, візьми мікрофон.
Мікрофон.
Візьми. Заспівай щось.
Тату, може заспіваєш щось, поки він не здурів?
А тепер зустрічайте Олів Шорт,
концертмейстерку Гамільтонського філармонічного оркестру.
Вона також дружина Ч.П.Шорта,
генерального менеджера з продажу підрозділу кріпильних виробів.
Вона була першою жінкою-концертмейстеринею, як тоді казали.
У Північній Америці, з 1952 по 1962, у Гамільтонській філармонії.
РАДІОТРАНСЛЯЦІЯ ВИСТУПУ ОЛІВ ШОРТ
Моя мама була справжнім ангелом, а не людиною.
Мій батько був з характером.
Думаю, у будь-якій сім'ї,
якщо є одна врівноважена, мила, ангельська людина,
неважливо, мати чи батько, це все врівноважує.
У тебе було три брати і одна сестра?
Три брати, одна сестра.
Ти дуже любив свого брата Девіда, чи не так?
Він був моїм героєм.
-Так. -Чому?
Мабуть, бо він був найстаршим братом
і тому, що він був феноменальним.
Він помер, коли мені було 12, тож іноді з цього народжуються легенди,
але у цьому випадку, легенда була заслужена.
Девід був красенем.
Він був смішним.
Він був таким добрим, неймовірно добрим,
і всі його обожнювали.
Трубач, крутий хлопець.
Старший на 14 років.
Коли він приходив додому, десь о четвертій ранку,
я прокидався о 7:30
і йшов до нього в кімнату.
Багато 19-річних сказали б: «Забирайся. Я сплю».
Девід пускав мене у своє ліжко,
але він грав велетня,
а я мав вкрасти його подушку,
поки велетень спав. Так він міг собі спати далі.
Але щойно я відтягував подушку, його рука огортала мене
і велетень мене ловив.
Ось яким він був.
Одного дня, я був у таборі «Ванакіта»
і пам'ятаю, що прокинувся пригніченим.
Вожатий сказав: «Твій брат потрапив у аварію».
«І це його вбило». Ось так він це сказав.
Я запитав: «З ним усе гаразд»?
«Ні, він загинув».
Все ніби втратило сенс.
А потім мені наснився сон.
Кажу вам, я навіть зараз його пам'ятаю, він був у техніколорі.
Я сидів біля струмка в лісі,
до мене підійшов Девід.
Він був гарний.
На ньому була красива футболка.
Він сказав:
«У мене все добре. Все чудово».
«Я скоро тебе побачу».
Я прокинувся.
І хмара розвіялася.
На похороні в мами почався кашель. Вона дуже кашляла.
У 1957 році в неї був рак грудей, я про це не знав.
До кінця того року її стан значно погіршився.
Нора розповідає, що працювала медсестрою в Каліфорнії.
Вона знала, що мамі гіршає, тож прилетіла, щоб доглядати її.
Нора була там, коли прийшов лікар і сказав:
«Олів, у вас лишилося три місяці».
І коли він пішов, мама відповіла:
«Цього не буде. У мене ще одна дитина».
Вона сказала Норі: «Подай мені виноград».
Це стало символом мужності в нашій сім'ї.
«Подай мені виноград».
Потім вона повернулася додому
і увійшла в дивовижну ремісію, яку неможливо було пояснити,
а наступні два роки була здорова.
Але коли я був у 13 класі, вона померла.
Мама померла і здоров'я тата швидко погіршилося.
Його підкосили інсульти,
від найсильнішого чоловіка в кімнаті
він ставав все тихішим, тихішим.
Ми удвох поїхали в навколосвітній п'ятитижневий круїз.
Але навіть в Ірландії, він не хотів бачити своїх братів і сестер,
бо був не в найкращій формі.
У нього був артеріосклероз.
Він пив джин з імбирним елем,
але вирішальними стали дві пачки цигарок щодня.
У дитинстві ти пережив трагедію.
-Так. -Ти втратив брата.
Я втратив Девіда, коли мені було 12.
Маму, коли мені було 18. І батька — у 20.
Важко бути наймолодшим у сім'ї.
У тому, чи іншому віці, коли втрачаєш когось з сім'ї,
у тебе є вибір. Справді є.
«Як я з цим впораюся»?
-Це життєвий урок. -Так.
То що, я зламаюся? Я програю назавжди?
Чи я зрозумію, що життя коротке,
вип'ю келих вина, посміюся, розважуся,
цінуватиму людей і ніколи їх не відпускатиму?
Ось у чому секрет.
Якщо не відпустиш їх зі свого життя, то вони завжди будуть з тобою.
Бо незабаром ти будеш з ними.
Ми в сім'ї досі обожнюємо один одного.
Думаю, дядько Майк найбільш подібний до мого тата.
Вони багато працювали разом.
Дядько Браян і тітка Нора схожі,
і, мабуть, подібні на їхню маму, добріші.
Вони постійно сміються і жартують.
Як думаєш, хто в сім'ї найзліший?
Ти. І всі з цим погодяться.
-Ти відповіси без вагань? -Ні секунди вагань.
І якщо запитаєш Нору, вона скаже: «Майкл».
Але Норі не можна довіряти.
-Браян сказав би те саме. -Браяну не можна довіряти.
Добре, нікому не довіряй.
Але річ у тому, що ти найбільше схожий на тата
і всі з цим погоджуються.
Ми збираємося вчотирьох.
Сміємося, п'ємо ром з колою,
жартуємо, підколюємо один одного і наче нічого не змінилося.
Дуже близька сім'я.
Ми називали це «підтримувати веселий тон життя».
От і все.
Іноді стає важко, знаєте?
Але треба віддати належне тим, хто продовжує це робити.
Думаю, саме тому люди так люблять Марті,
бо він завжди намагається підтримувати веселий тон життя.
-Ти зня… -Так, це четверо Шортсів.
Групові обійми.
І ось ми знову тут, стільки років потому.
-Що вона робить? -Не знаю.
Групові обіймашки!
Ми всі вийшли з одного лона.
Групові обіймашки!
Колись було п'ятеро, а тепер четверо.
Обіймашки!
Нещастя…
Ми мали вісім поганих років.
-Кепські вісім років. -Так.
Похоронне бюро було на швидкому наборі.
-Але ми також сміялися в ті роки. -Так.
У цьому вся суть.
Нам важко пробитися крізь цю стіну балаканини, Ларрі.
-Стів приєднається на вечерю. -Добре.
Гаразд, я зроблю тобі каву.
Одинадцять, дванадцять,
тринадцять.
Поки я наливаю, зімітую Річарда Бертона. Готовий?
Заради Бога,
розкажімо сумні історії про смерть королів.
Як одних скидали з трону, інших вбивали на війні
когось отруювали власні дружини, всі вони загинули.
Лоуренсе, я готовий.
Що додати в каву? Гірчицю?
Кілька років тому, коли ти був тут, ти саме пішов з SCTV
потім став частиною SNL.
Останні три-чотири рази ти приходив як провідний актор.
Знімаєшся у великих дорогих фільмах.
-Непогано. -Так, гарно.
Хоча я відчуваю, що це може просто скінчитися.
«ТРОЄ АМІГОС!»
Мій перший фільм був «Троє амігос».
Мене поставили на один рівень з ними, хоч вони вже були зірками.
-Я Лакі Дей. -Я Нед Недерландер.
Я Дасті Боттомс. І разом ми…
Троє амігос!
Я чув про Марті.
Я знав про нього.
Він завжди називає себе «Дешевим Аміго».
Нам треба назватися для глядачів, які нас не знають.
Мартін Шорт.
Ми швидко здружилися завдяки сміху.
Ти щойно зіграв зі мною дуже круту сцену.
Фантастично. І я скажу чому.
Тому що ти зміг злитися з фоном,
не виділявся і не намагався бути смішним.
Важливо це робити, коли ти у сцені зі мною.
Бо якщо старатимешся бути смішним,
глядачі тебе за це зненавидять.
Бо я буду на екрані
і вони відчують, як моя аура поширюється.
Ніколи не втручайся в мою комедійну ауру.
А коли у тебе сцена з Чеві, от тоді розганяйся.
Корчити гримаси…
Кривляйся, грай на повну, тягни сцену на себе. А коли зі мною?
Грати на задньому фоні.
А з Чеві…
-Кривлятися. -Чудово. Просто супер.
-Дякую, Стіве. -Та нічого.
-Дуже приємно. Дякую. -Пусте.
Ми часто грали в скрабл.
Пам'ятаю, як передав Чеві записку:
«Дам тобі жахнути мою дружину Ненсі за Е чи К».
Це вписувалося в те, що Чеві вважав смішним.
Він сказав: «Я по тебе заїду. Будемо їздити на роботу разом».
Ми всі дуже швидко здружилися.
У житті іноді буває зелене світло.
А іноді, без жодної причини, червоне світло.
Чи існує щось настільки погане?
Не можу рекомендувати «Троє амігос».
«Троє амігос» стартував другим, після «Золотої дитини» з Едді Мерфі.
Але з часом він став культовим, особливо серед хлопців за сорок.
Цікаво, як він ставиться до невдач. Це…
Лорн, Стів і Марті,
якщо ви згадаєте «Троє амігос»,
лише нещодавно вони прийняли, що людям це подобається.
Коли я вперше зустрів Марті і сказав, як багато він значив,
він сказав: «Так, але фільм поступився "Золотій дитині"».
Джастін Тімберлейк казав йому, що для нього значив «Троє амігос»
і з часом це почало доходити.
Мовляв: «Ми не пам'ятаємо, що він програв "Золотій дитині"».
«Ми вважаємо, що фільм чудовий і це треба прийняти».
Але в той час ніхто не казав, що Марті Шорт — кінозірка.
Потім був «Внутрішній космос». Це дуже хороший фільм.
«ВНУТРІШНІЙ КОСМОС»
Тестові покази мали успіх.
Вам нічого не відомо про експеримент?
Який експеримент?
Мене зменшили.
Мене мали ввести в тіло лабораторного кролика,
але якимось чином я потрапив у вас.
Та ніхто не прийшов його дивитися.
Ми зняли «Від усього серця».
Якщо наступні п'ять хлопців будуть гіршими за мене,
ти мені подзвониш?
Ні, не думаю.
Не знаю, чи ви бачили касові збори цього фільму.
Ти три місяці знімаєшся у фільмі з купою людей,
а потім ніколи їх не бачиш.
ЛОУРЕНС І МЕГ КЕЗДАН
Ти був виконавчим продюсером і ми разом вирішили,
що продовжимо нашу співпрацю.
Це було 40 років тому.
Люди все життя про щось шкодують. Але я ніколи не чув цього від тебе.
Ні, я радше дотримуюся слів Сінатри.
Жалів я мав небагато Та й тих замало, щоб їх згадувати
Це філософія, якої я дотримуюся.
«Я годую курей».
«І збираю яйця».
Великий човен.
Великий човен?
Так.
Ти його чуєш?
-Чую. -Так.
Пам'ятаю, 1987 року ми з Ненсі купили будинок.
Розраховували на два фільми, у яких я мав зніматися.
Щойно я підписав іпотеку, один з них накрився.
Я думав: «Я цього не заслуговую. Мені лише 37».
«Я не заслуговую дивитися на океан зі своєї вітальні».
Я казав Ненсі: «А якщо ми не зможемо це втримати»?
«Якщо ми не потягнемо»?
Вона казала: «Ну, тоді переїдемо».
Ми основа цього всього.
Ми.
І, як видно з його кар'єри, щось не вдається.
Вибач, але це правда.
Наступного дня він бере себе в руки
і вигадує щось інше.
У 1992 році я зіграв у своєму першому бродвейському мюзиклі
з Бернадетт Пітерс.
Я отримую величезне задоволення, що класно відіграю перед камерою.
Але коли виходиш на прем'єрі, завершуєш великий номер
і зал вибухає оплесками — це просто як у кіно.
Як ти потрапив на Бродвей? Як це сталося?
Я знімався у фільмі в Сан-Хуані.
А це як сталося?
Я співаю, але я в комедії.
У комедії ти не можеш співати по-справжньому.
Бо люди чекають, що на тебе впаде мішок з піском.
Я бачив його раніше, але не знав, що він співає.
-Не знала, що він співає. -Я не знав.
Я завжди знав.
Сьогодні дізнається світ.
Це змінить твоє життя.
Це була моя мрія, я завжди прагнув цього.
Я думаю, що кожен актор має виступити на сцені в Нью-Йорку,
інакше він не реалізувався.
Так.
ПРЕМІЯ «ТОНІ» — ГОЛОВНА РОЛЬ У МЮЗИКЛІ
Є багато людей, яким я справді маю подякувати
і варто було б,
але насправді я зробив це все сам.
Зараз по всій країні виходить
його новий фільм зі Стівом Мартіном, «Батько нареченої».
Мартіне…
Кажуть, ти там виділяєшся, перетягуєш фільм на себе.
Ні, я так не вважаю, але це дуже смішне кіно.
Як би ти описав «Батька нареченої»?
-Це зворушливий фільм. -Ага.
Комедійний фільм. Думаю, у ньому є зворушливі емоційні сцени.
І там є висока комедія, і низька комедія.
Привіт!
Вибачте, що змусив чекати. Я Франк. Приємно.
Це ще один приклад, коли заходиш у крайнощі
і це спрацьовує.
Ідея була в тому, що Франк символізував для Стіва Мартіна
його відчуженість від процесу.
У нас проблема. Генк відмовляється готувати курку.
Що?
Кімберлі Вільямс і Даян могли його зрозуміти.
А я не міг.
Але до якої міри? Наскільки?
Старт.
Ви ще не склали список,
але вже знаєте, що весілля має бути 6 січня у вас вдома?
Керівники були насторожені щодо цього персонажа.
Ви ще не склали список, але вже знаєте, що весілля буде 6 січня…
І ми продовжували знижувати градус.
Ви ще не склали список,
але вже знаєте, що весілля має бути 6 січня у вас вдома?
Врешті Стів сказав:
«Слухайте, тут вже немає жарту. Я прекрасно його розумію».
Будь ласка, з усією повагою, ласкаво просимо в 90-ті.
Не зрозуміло, що ти кажеш. Ти кажеш слова, коли говориш?
Я сказав Чарльзу, що чудово бути тут, знаєш.
Тобі дуже пасує краватка.
Я б обрав інший колір, але сорочка гарна.
Так.
Стів грає батька нареченої.
Тобі подобається Стів більше, ніж я?
Я скажу тобі так,
і я можу здатися поверхневим, але це не так,
мене просто неправильно розуміють.
Стів може зробити для мене більше, ніж ти.
Можеш хоч хвилину поводитися як нормальний хлопець?
Дивися як людина.
Ти і хвилини не можеш протриматися. Дивися, як людина!
Не грайся зі мною.
А то повернешся на літак.
Зрозумів мене?
Я зрозумів, що люблю тебе.
Мені було 40, коли я грав десятирічного Кліффорда.
Марті Шорт — чудовий актор.
Мабуть, люди цього не розуміють,
бо він грає комедійних персонажів,
але комедійні персонажі не легші.
Вони складніші.
Мартіне, ти комік, який грає? Чи актор, який любить комедію?
Думаю, я актор, який грає в комедіях,
або в чому завгодно.
Щось ти нетерплячий, як для мозкоправа.
«ДОКТОР МАМФОРД»
Дай я поясню це по-своєму.
Дякую, було б супер.
Що робить фільм привабливим для тебе?
Це ж не гроші…
Ага. Саме гроші.
Можна мені камеру?
«КАПІТАН РОН»
Звісно, босе.
Понад 90% моєї кар'єри були повним комерційним провалом.
Але я знімався в достатній кількості успішних фільмів, щоб рухатися вперед.
Тобто, вони читають наші думки?
Я вас не знаю.
Не знаю ваші роботи.
Але думаю, ви дуже талановитий парубок,
а я ніколи не помиляюся з таким.
У мене не було великого плану.
Я ніколи не вирізнявся діловою хваткою.
Придурок.
Так?
Я часто провалювався.
Але я ніколи не казав:
«Я не гідний. Мене поставили на місце».
Ти справді збоченець.
Люди захочуть, щоб ти це визнав.
На відміну від…
А ти хто в нас, Мітче?
Думаю, це божевілля, коли хтось каже:
«Зйомки цього фільму були для мене жахливими».
«Я ненавидів зніматися в ньому, але хай він буде успішним».
Якщо він буде успішним лише в прокаті,
шансів майже немає.
Досвід, який ти пережив у душі це і є досвід самого процесу.
Чи було це креативно? Було весело? Ви розважалися вечорами?
Чи була класна компанія?
Що там?
Ага!
Розваги сьогодні ввечері!
СНАҐ-ГАРБОР
Ми робимо постановку сніданку, який я вже з'їв.
Боже, я такий голодний.
Вмираю з голоду.
Боже мій.
Так смачно.
21 ЧЕРВНЯ 1993
Це Снаґ-Гарбор
і я п'ю перший у сезоні тонік із горілкою.
Як бачите, сьогодні перший день літа.
Я кажу…
Я кажу, що це перший день літа, Генрі.
-Тобі тут подобається, татку? -Так.
Наш чудовий котедж у Канаді…
Мам, дивися як я високо.
…купила Ненсі,
не показавши мені.
А там діти.
Пам'ятаю, я стояла на кухні,
коли вона сказала Марті, що купила котедж.
Я спитала: «Ненсі, він його бачив»?
«Ні, не бачив».
І я подумала: «Боже, я… Я б так змогла? Може, мені теж варто»?
Я робила те, що казала Ненсі. Це частина її характеру.
«Ларрі, чому б тобі не піти по них і не принести сюди»?
«Так, Ненсі». Хіба ти не робив би все, що вона скаже?
У неї була така… лагідна владність.
Скажи щось смішне.
Тут з хлопцями…
Це одне з тих місць, у яке приїжджаєш
і відчуття, наче ніколи не їхав. Навіть якщо не був тут рік.
Я завжди думав, що якби існував рай,
то, можливо, рай — це твоє найулюбленіше місце в всесвіті.
Це місце було б ним.
Це Мег Кездан.
Відпусти, Оллі.
Привіт, Марті.
-Привіт, люба. Вітаємо у Снаґ-Гарбор. -Дякую. Чудове місце.
А тут, звісно,
Ларрі Кездан.
Привіт, Марті.
Привіт, Ларрі.
Тут дивовижно. Вітаю з таким прекрасним місцем.
Дякую. Я б не зміг цього зробити без «Від усього серця».
Що ж, відчуваю часткову відповідальність.
Щойно ти туди потрапляєш, відразу опиняєшся у світі Марті.
Перепрошую, Андреа. Діти, у що ви граєте?
У «Монополію».
Бургери на барбекю.
На кухні нарізають канадські продукти,
які люб'язно готує Кетрін О'Гара.
Ого.
Вітаю.
Дякую, що дозволили насолодитися…
-Маєтком Дол-Шор. -…красою Снаґ-Гарбору.
Тут справді гарно. Твій агент знає, що ти тут?
Моїх агентів ніколи не цікавить, де я.
-Ти вже їв пиріг, відколи приїхав? -Дуже багато.
-Я не… -Ну, я не виглядаю, як ці…
Він дає тобі напій, який він спробував на Ямайці.
«Тінг». Зараз я зроблю тобі коктейль.
Ой.
Точно, у тебе проблеми з алкоголем.
Ось так.
Кладемо лід.
До речі, я вважаю, що купання для лохів.
Тож я давно не мив руки.
Потім відкриваєш «Тінг».
Тримай.
Моя маленька дівчинка. Крихітка…
-Давай, Томе. -Так.
-60… -73!
Шістдесят дев'ять! Ні, шістдесят п'ять!
Ох, Марті. Я і моя зайва вага.
Спробуй не вдарити…
Алло? Привіт.
Так, це Снаґ-96.
Що сталося, люба?
Мій пах. Мабуть, після вчорашнього.
-Ой-ой. -Вона вривається.
Він має найбільше зв'язків у Голлівуді.
Він знає всіх від вершини до самого низу вершини.
Ми щасливі, як ніколи.
Це наш найстарший син Том.
Томе, ти колись підеш на роботу?
Ні, тату. Я щойно вивчив канадські слова.
Але ми його любимо.
Коли ми вперше зустріли Марті,
він встав і спародіював Тоні Беннетта,
заспівавши I Left My Heart in San Francisco.
У той момент мені прийшло усвідомлення,
що я буду проводити час з цим хлопцем за кожної нагоди.
Томмі!
Люблю, коли ти кривляєшся.
Наші діти були однолітками,
тож ми влаштовували великі сімейні барбекю та вечері.
І просто тусувалися разом,
бо хто не хоче бути поруч із Марті?
-Хтось хоче червоного вина? -Я б випив.
Ми були на схожих етапах життя.
-Так, це правда. -Так.
Тут у нас міс Ненсі Шорт.
З Днем матері, Кейт.
Мама, якою я щиро захоплююся. А тут у нас Олівер.
Містер Генрі Шорт.
Ми з Томом давно знайомі з Ритою та Кейт.
У нас були діти одного віку. Це мало важливе значення.
Тож часто ти просто влаштовуєш це.
«Зберімо цих шибеників разом, щоб ми могли поговорити».
Думаю, на всіх разом у нас було
не знаю, 17, 15… Було багато дітей.
Передай мені.
Про серце Марті свідчить те, як сильно мої діти його люблять.
І з самого малечку,
мої діти хотіли бути з Марті,
хотіли підійти на вечері і сісти біля Марті,
говорити з ним, похизуватися перед ним.
-Ні, зачекай. Люсі, Етель? -Це моє!
Люсі! Етель!
Саме так і зробив Рікі.
Кого їм ще любити, любий?
Це ж мій день народження, хіба не бачиш?
І я прошу: «Любіть лише мене».
Не своїх дурних батьків.
Том і Рита.
Нудота!
І Стівен з Кейт. Плавали, знаємо.
Для нього дружба — найважливіше після сім'ї.
Йдеться про динаміку стосунків, яку непросто втілити.
Коли мої найкращі друзі — чоловіки, а в Стіва — жінки.
Тож це зробило…
Ларрі, ти часом не знімав про це фільм?
Марті! Давай, ти маєш станцювати.
Ні, просто…
Я ніколи не встигав за дотепними репліками
між Томом, Марті і Волтером.
Тож я взявся за відеокамеру.
Це криваві сліди з останнього занурення.
Подивіться на докази.
Марті і Тому спала на думку ідея.
А давайте відтворимо сцену з «Буч Кессіді і Санденс Кід».
Мушу сказати, це дуже сумно. Тому що ми помремо.
Готуйся стріляти в поганців.
Вихід лише один. Мушу сказати, нам треба стрибати.
Знаю, нас застрелять.
То вперед.
-Я стрибну першим. -Ні.
-Тоді стрибай. -Ні, я сказав!
-Та що з тобою? -Я не вмію плавати.
Ти що, здурів? Ти все одно розіб'єшся від падіння.
Мама завжди казала, що стрибати зі скель, як коробка цукерок.
-Ніколи не знаєш, яку витягнеш. -Маєш рацію.
-Давай, Форесте. -Я не вмію плавати.
О, дуже смішно.
Заради всього святого, мушу сказати, ми швидше розіб'ємося.
От чорт!
А тепер — у світ із Джиміні Ґліком.
Сьогодні ми беремо інтерв'ю у справжньої ікони.
З нами Стівен Спілберг. Привіт, Стівене.
-Джиміні, радий бачити. -Ти виграв «Оскар»?
-Так, сер. -Як так?
І ти зняв стільки фільмів. Коли думаєш зняти великий хіт?
Ого. Що ти маєш на увазі під «хіт»?
Щось, що сподобається публіці.
Я б хотів це побачити, думаю, ти здатен.
Джиміні Ґлік, легенда у власній уяві.
Інтерв'юер, який перевершив усіх.
Він ставить запитання, на які ніхто не хоче відповідати.
-Хочеш пончик? -Не відмовлюся.
Тупий ковід!
Тримай.
Ідея в тому, що це паршивий інтерв'юер, який нічого не знає про гостя.
Ти плутаєш мене з Майклом Кітоном,
моїм знайомим, теж хорошим актором.
Насправді ваші стилі зовсім різні, бо Кітон дуже реалістичний.
А ти більше робиш: «Що ти сказав»?
І це прекрасно. Зажди, будь ласка. Хтось…
Алло?
Привіт, Діксі.
Він може безстрашно говорити негативні речі,
які дуже близькі до правди,
але гості інтерв'ю будуть сміятися.
Якщо очі такі порожні,
це ще не означає, що всередині не крутяться шестерні.
Я сподівався на зірку,
але я радий бачити тут тебе, Білле Гейдере.
-Не дуже зіркове ім'я, еге ж? -Ні.
-Ні, от Лео Ді Капріо захоплює. -Так. Це правда.
А Білл Гейдер звучить як майстер по вікнах.
Чітко видно, що Марті думає про кар'єру в шоубізнесі.
-Коли вийде фільм? -Одинадцятого липня.
А, мене не буде.
У тебе багато поганих відгуків.
Як ти почуваєшся і як ти з цим справляєшся, Стіве Мартіне?
По-перше, багато людей отримують погані відгуки.
Навіть такі, як Чарлі Чаплін.
Чи Бастер Кітон.
Ні, не зовсім. Не на тому рівні, як отримуєш ти.
Мене завжди захоплювали придурки при владі.
Вмикаєш вдень телебачення, а там шоу якоїсь людини.
У них є асистенти, які пітніють,
бо пізно принесли сендвіч з тунцем.
«Що це за тунець»?
Чудово. Передзвоню.
-Привіт, Ліє. Як ти? -Як ви сьогодні, містере Ґлік?
Мені не подобаються жовті маркери, вони невеселі.
Я хотів створити персонажа, який ходив би на промотури.
Я знявся у фільмі «Невдача»,
де мене вжалила бджола, і в мене була реакція.
Ненсі була на майданчику і сказала: «Я тебе впізнаю».
І я був у захваті.
Наближалося «Еммі».
Привіт, це Джиміні Ґлік.
Лалавуд Джиміні Ґліка.
Я так радий бути на церемонії «Еммі».
Я хотів піти і чесно… Не бути собою.
Я розмовляю з Джоном Легворт… Ліг… Лок…
-Джон. -Локво…
Ти працював у цирку.
Якийсь час я був фріком.
Люди ходять на ходулях. Але тобі вони не треба.
Не треба. Я великий незграбний фрік. І що…
На смак непогане. Що там?
Рада знову тебе бачити. Ти наче трохи схуд.
Я зробив ліпосакцію з кожної можливої дірки.
Мені здається, він міг імпровізувати Джиміні Ґліка нескінченно.
Хіба ні?
-У тебе особлива натура. -Так.
Дуже дякую.
А, я ще не чув цього сміху.
У нього є злети, а є падіння.
І він завжди знаходить потрібне слово,
коли він на дні.
Знаєте? «Кінко білобоу».
Боже, не думаю, що це правда.
Розвага в дусі дадаїзму.
Реально, типу, це все повна дурня.
І вся наша кар'єра — це сидіти навпроти такого блазня.
-Дякую. -Інтерв'ю закінчено.
Боже мій.
Подзвоніть заміні.
Справжній панк-рок персонаж.
Що ти маєш проти нацистів?
Що я маю проти?
-Ти завжди їх критикуєш… -Що я маю проти?
Вічно критикуєш нацистів.
Схоже, настав час Мелу Бруксу критикувати нацистів.
Ти не хочеш скандалів, так?
Не хочу, але коли я вдома і бачу…
Коли я…
Але в Джиміні також є така
делікатність.
Ось та м'яка, емпатична сторона,
і стільки рівнів.
У Джиміні є всі рівні комедії.
Треба постійно робити це цікавим для себе.
Треба казати: «Мені буде весело».
«Я хочу це зробити. Це дасть мені наснаги».
«Я хочу показати це шоу друзям». Ось що треба робити.
Це було неймовірно весело.
Це найшаленіше довбане інтерв'ю за все моє життя.
Різдво 2003 року.
Цього року ялинку прикрашав 14-річний Генрі Шорт.
Так, добре.
-Отак? -Ага.
Ми робили різдвяні вечірки, де всі виступали.
Тут ще хтось є?
Марті, який відкриває шоу,
а потім коментує, що ти зробив,
коли ти пішов, наче тобі і без того не кепсько.
Хто пам'ятає «Сам удома»?
Я певен, що були й інші.
Пані та панове, містер Денні Екройд.
Я Гленн Фрай, щасливий орел.
Зустрічайте Саллі Філд.
Ось так.
Так.
Саллі Філд, пані та панове.
У нас тут найголовніший придурок. Стів Мартін заспіває нам.
Треба було трохи попрацювати.
Якось я пів року вчився грати на банджо Auld Lang Syne.
Тепер треба придумати кляту пісню.
Я не можу просто прийти поїсти макарони з сиром,
як нормальні люди.
Я маю найняти тренерку з вокалу.
Різдвяна вечірка стала такою популярною, що їхній дім став замалим.
Я кажу: «Ненсі, як ти скоротиш список»?
Вона: «Люба, якщо вони не знають імена моїх дітей, їх тут не буде».
Насувається буря.
Вона наближається.
Ти це чула?
Мені забрати дітей?
Я б не хотіла зараз багато їздити.
Так, добре.
Тож краще подзвони.
Може, тоді повечеряємо в клубі?
Давай так.
Добре. Можеш зателефонувати?
Боже мій.
Боже милий на небесах.
Я…
Я насправді не так виглядаю.
Ненсі.
Візьми слухавку!
Я чув, як один психіатр казав, що деякі пари
мають прямий контакт один з одним.
А деякі пари — через зовнішні речі.
І вони по-різному взаємодіють.
І вони мали прямий контакт.
Її смішило все, що він казав.
І це був щирий сміх.
Не так, як це роблять дружини.
Це сміялася просто людина.
«Розкажи цю історію ще раз».
Вона була його найбільшою фанаткою.
Немає нічого зворушливішого, ніж переглядати його відео.
І камера показує, як вона дивиться на нього
і без упину сміється.
Не для його его,
а просто тому, що в її очах він справді був найкращим.
Мама танцює танець тата.
Я не вмію, як ти. А ще який там був?
У 2007 році вона думала, що в неї грижа.
Лікар сказав їй:
«Мабуть, це грижа, але треба зробити сканування».
Її обстежили, і виявилося, що це кіста яєчника.
Звісно, хтось одразу зателефонував у National Enquirer.
Тож це все було у таблоїдах.
Мені подзвонив мій менеджер Берні Брилштейн:
«Гей, малий, дві новини».
«Погана новина — це на третій сторінці».
«Хороша новина — фото дуже гарне».
Через кілька днів було сканування. Це виявився рак.
Він працював під час того.
І родина, Ненсі, усі казали:
«Ти не припиниш працювати, бо це буде»…
«Тоді ця хвороба зробить свою справу».
Але в якийсь момент я мусив зніматися в «Сутичці».
Мої клієнти ні в чому не винні.
Ніхто не знав, що відбувається. І Гленн віталася: «Марті тут»!
Я казав: «Так, дайте мені хвилинку в гримерці».
Вони прийшли до нас на вечерю.
Ненсі сказала: «Ходи в спальню. Я хочу поговорити».
Тож, ясна річ, я пішла за Ненсі у мою спальню,
бо вона так сказала.
І вона сказала: «У мене рак». І розповіла, що відбувається.
«І все буде добре». Просто розповіла факти.
«Я просто хотіла, щоб ти знала». «Добре».
Ми повернулися до вечері.
Ти сподіваєшся, що все буде добре.
Тоді ми не знали цього на самому початку.
У певний момент
ми зрозуміли, що нічого не вийде.
Треба віддати належне Ненсі.
Адже вона була такою, яка є,
безстрашною, рішу… Ти її знаєш, рішучою.
Борчиня.
Ця мала могла все, гаразд? Вона могла все.
У неї було ставлення:
«Рак, то й що. Я житиму своє життя ось так».
Вона грала в теніс попри сильний біль.
Я була у Снаґ-Гарборі, коли…
Це було літо, коли вона померла у вересні.
-Привіт, любий. -Привіт, сонечко.
-Ми розважаємося. -Чудово.
Ми підлаштовувалися під її настрій.
Вона задавала тон, а ми слідували.
Вона загалом була позитивною.
Тож коли вона захворіла, то сказала: «Я буду боротися».
І коли їй робили… Вона була на новій комбінації хімієтерапії.
І казала всім: «Я вилікувалася».
Одного разу вона почитала про це в інтернеті і сказала:
«Я більше не робитиму це».
Вона не хотіла знати.
Просто хотіла рухатися вперед, доки могла.
І він був ідеальним партнером, бо дав їй це зробити.
Це було неймовірно спостерігати.
Заспівай, Нен.
Стів Мартін написав мелодію для Ненсі Шорт, яка померла рік тому.
Я присвятив її дружині мого друга Марті Шорта…
Мені шкода. Все гаразд.
Вибачте.
Давайте, я зіграю.
Як у кожній сім'ї,
це просто факт: втрату треба якось пережити.
Це станеться з усіма. Ми маємо вшанувати,
зберегти цей голос і не дати йому зникнути.
Я не міг уявити Марті без Ненсі.
Так.
Як він зможе жити без неї?
Як він зможе бути смішним?
БУДИНОК ВЕСЕЛОЩІВ
Спершу він поринув у життя своїх дітей, сім'ї.
А потім поринув у роботу.
Я глянув на Марті і подумав:
«Він знову це переживає. Господи Боже».
«Дайте йому спокій».
Тепер ми можемо спокійно говорити про Ненсі.
Ми не уникаємо цієї теми.
Іноді, коли ми розмовляємо телефоном,
а я не погоджуюся з ним, то кажу: «Дай трубку Ненсі».
«Знаєш що? У неї була б інша думка».
Він справлявся з цим з гумором, шукав приводи для сміху.
Надіюся, ти покажеш, наскільки важливий сміх.
Я намагався йому допомогти.
Перевіряв, чи все добре.
Привіт, відео.
Доки не встане на ноги.
Він багато працював.
Що ти робиш?
Він розповідав, що у роз'їздах
він зазвичай був без Ненсі.
Тож втрата була менш відчутною,
коли він десь працював,
ніж коли був вдома сам.
Не знаю, що б він робив, якби не був у дорозі.
Мабуть, він вважав, що опустити руки — це зрадити Ненсі.
Я мав з ним зустрітися.
І я не знав, що він втратив дружину
за кілька років до того.
Ти дивишся на людину, яка втратила свою половинку.
Так Лорн Майклс пояснив мені, яка це була втрата.
Я робив один з тих дурнуватих ситкомів з живою аудиторією,
але у дивний спосіб.
На межі банальності, але не переступаючи її.
Мій декоратор хотів феншуй, а я просто хотів «Ван Чанг».
Вона жива! Жива!
Іноді я писав для нього.
Він казав: «Це якось тупо».
Я казав: «Так, найрозумніше — зробити щось дуже дурне».
А він: «То, може, мені вдягти червону перуку і бігати колами»?
Я собі подумав: «А ти б зміг»?
Щось у тому, що я хотів зробити, не спрацювало.
Я перетнувся з ним у коридорі, коли в нас були паршиві відгуки.
Він просто схопив мене і сказав: «Джоне, ось так все і є».
Каже: «98% — це провал».
Він казав це щиро. «Ось така наша робота».
Нічого не виходить, потім щось виходить.
Марті зараз найбільш зайнятий і має такий попит, ніж будь-коли в житті.
Він стоїть за проєктом,
який увійшов в історію стримінгового телебачення.
А тоді ще й запускає ці шоу зі Стівом.
Це не через бажання залишитися на вершині,
чи набити кишені, чи не втратити актуальність.
Нічого такого.
Марті робить це,
бо є можливість повеселитися.
Перестаньте мене любити!
Дякую. Я запрошений ведучий на тиждень, Мартін Шорт.
О, привітики.
Я актор, комік, філантроп,
і зірка фільмів для дорослих Мартін Шорт.
Люди завжди питають: «Марті, звідки в тебе стільки енергії»?
Зазвичай я кажу: «Відваліть від мене! Дякую».
Ти на гучномовці.
-Так? -Агов, народе, це Стів Мартін.
Привіт, Марті.
Привіт, Стіве.
Я дзвоню сказати, що ти мені не подобаєшся і твої друзі теж.
Ти вирішив для цього подзвонити?
Ні, я кажу, сподіваюся, ти це не записуєш.
Ні, ми точно не записуємо.
Так, досить. Ми вже валимося.
-Так, провалюємося. -Знаю.
Всі знають, в шоубізнесі, чи ні,
ти можеш рік не бачити друга,
а потім зустрітися — і все як по маслу.
Пам'ятаєш, що ми зробили у фільмі?
Думаєш, вийде?
Мусить вийти.
На фестивалі комедії ми брали інтерв'ю одне в одного.
Маю питання.
Ти робиш те, чого я не вмію — ти пародіюєш.
Подумали: «Чому б не повторити»? У Марті було соло-шоу.
А в мене було шоу з гуртом, комедійно-музичне шоу.
Я подумав: «Може, спробуємо? Об'єднаємо їх».
Ми зі Стівом назвали це шоу «Якби ми заощадили, нас би тут не було».
Знаєте, що мені подобається в турах із Марті Шортом?
Жодних папараці.
Є хоч трохи хвилювання, коли виходите на сцену і починаєте шоу?
-Жодного. -Нуль.
Нудна відповідь, правда?
Я трохи більше нервую, ніж Марті. Марті дуже розслаблений.
-А причина його нервів… -Мені не байдуже.
-Я розслаблений… Той самий жарт. -Так.
Тому я не заробив великих грошей, бо Стіву не байдуже.
Коли я думаю про Стіва, це буває рідко,
але коли я думаю,
найбільше, що мене вражає в тобі —
наскільки ти блідий у житті.
Наче за мною ходить привид.
Ти схожий на Андерсона Купера, який замерз на смерть у новорічну ніч.
Знаєш нашу манеру, підколювати один одного?
Він перший почав це.
І я подумав: «О, це весело».
Я навчився робити це у відповідь, і він теж робив.
І це стало способом спілкування.
Коли ми почали знімати «Убивства в одній будівлі»
і працювали з Селеною, яку ми особливо не знали…
У нас з Марті була жартівлива перепалка,
щоб убити час між дублями.
Минуло кілька років, і я помітив, що Селена теж так робить.
-А ти як сюди потрапила? -Тут було відчинено.
Я ніколи не замикаю двері.
-Це божевілля. -Це по-сусідськи.
У будинку, мабуть, живе вбивця.
Але старі білі чоловіки бояться лише раку прямої кишки і змін у суспільстві.
Сумно.
Марті сказав: «Не віриться, що ми це робимо».
«Я можу тусуватися з кумедними людьми
і сміятися на всіх репетиціях».
Стів відчуває, що це важливий момент.
Ось і весь момент.
Поверни на себе, Марті.
-Я закривав. -Закрив камеру.
Ми з Марті любимо відточувати жарти,
щоб вони були точнішими.
Щоб вони стали бездоганними.
І в межах цієї бездоганності є варіації.
Що?
Боже мій, Мейберрі.
-Ну, це непогано. -Так.
-Можна сказати… -Р.Ф.Д.
А як щодо «Боже мій, Опі»? Або…
Річі Каннінгем? Це був його персонаж у «Щасливих днях».
Але це перебиває твої штуки з Оллі й Рон-Роном.
Я просто скажу: «Що?».
Зірка. Ти зробив це.
-Так. -Гаразд.
-Від початку. -Серйозно?
Я думаю про цього бідолаху.
Знаю.
Знаєш, ми будемо друзями до кінця.
Тобі не обов'язково говорити про мене щось хороше.
Особливо не тоді, коли дивишся в очі.
А якщо ми сховаємося за меню?
Це може спрацювати.
Якщо тобі так легше,
можеш бути моїм екстреним контактом, якщо я впаду.
І можемо ходити разом на колоноскопію.
Не можу уявити, що зупинюся.
Я хочу вірити, що в останній день свого життя
я буду найкращою версією себе.
Марті показав мені,
що дуже важливо, як ти поводишся
протягом усіх цих досвідів.
Марті вміє жити.
У цьому бізнесі, у світі комедії, немає швидшої людини.
Немає нікого розумнішого. Нікого смішнішого.
Він просто народився з умінням знаходити контакт з людьми.
Просто пишеш слово Р-А-Д-І-С-Т-Ь і це незмінний стан.
Це як константа. Як швидкість світла.
Марті працює на швидкості радості.
Привіт, сонечко.
Який чудовий день!
Майкл і Браян Шорт.
Обережно, калюжі.
Театральні позери у Снаґ-Гарборі.
Ого. Знаєш що?
Я до біса вражений.
-Привіт, Марті. -Привіт, Андреа.
-Привіт, любий. -Привіт, сонечко.
Ти знімаєш мене, а я знімаю тебе!
Діти, це пресконференція.
І вони всі мене люблять.
Що ти робиш? Ти корчиш обличчя?
-Привіт, Денні. -Привіт.
Привіт, капітане.
А ось дивовижна Кетрін О'Гара. Вперед, крихітко.
Ого!
Гей, хлопче.
Ой, Дейве. Подорослішай.
-Андреа, подивися на дупу Матері. -Така здорова.
Як відпустка, Стіві?
Господарю, ще вина.
Марті, здається, собаки мене не люблять. Не знаю чому.
-Справді? -Так, я так думаю.
Може, ти… Дай-но гляну.
Давай, крихітко!
З Днем подяки.
Припини.
Привіт, мамо.
Ось і всі новини. Такі новини. До зустрічі.
І…
До зустрічі.
Тепер ти щасливий, татку?
Так.
Джиміні, ти брав інтерв'ю у багатьох людей, фактично у всіх.
Але у Мартіна Шорта — ніколи.
Ні, він мені не цікавий.
Люди, які занадто стараються
і відчайдушно прагнуть схвалення,
не надаючи жодних причин для схвалення,
ображають мене.
Ти чув, що про нього знімають документалку?
Ага, вони про всіх знімають документалки.
Вони знімають документалку
буквально про кожну людину, яка існувала.
Ось що я думаю. Я думаю, що Мартін Шорт…
У нього є три голоси, дві зачіски і чотири танцювальні рухи.
На цьому не побудуєш імперію. Хоча, він якось збудував.
Але я не поведусь. Мені не подобається.
У СВІТЛУ ПАМ'ЯТЬ ПРО КЕТРІН О'ГАРУ
У СВІТЛУ ПАМ'ЯТЬ ПРО КЕТРІН ЕЛІЗАБЕТ ШОРТ
Переклад субтитрів: Валерія Балаушко