Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
-Gør det ondt på hende? -Hvad?
Nej, hun har ikke ondt. Hun klager aldrig.
Hun vågnede ikke engang, da jeg skiftede hende.
Du ved, hun ikke har ondt. Det er dig, der har ondt.
Du skammer dig. Min lille pige.
Du er smuk.
Vær med, når jeg bader hende. Hold hende. Du kommer dig over det.
Se på hende. Se, hvor smuk hun er.
Hun skal ikke ende som dem.
Du ved ikke, hvordan deres liv er. Du har ikke set dem i 40 år.
Hvad ved du om andres liv?
Men jeg ved, hvordan hendes bliver.
Fordi hendes hjem er hos sin mor.
Hvad skal vi gøre?
Vi gør, hvad lægerne sagde.
Snarest muligt.
Hun finder aldrig ud af det.
Det gør ingen.
Hun får et normalt liv. Et helt normalt liv.
Og du stopper det her pjat.
Du vil elske din datter og være en rigtig far.
-Kan du det? -Jeg elsker hende allerede.
Jeg vil gøre, hvad der skal til. Alt, min skat.
Din mor vil altid være hos dig.
Altid.
MIN KÆRESTE SEÑORITA
Frøken! Hej!
DE JUAN ANTIKVITETER
PAMPLONA, DECEMBER 1999
"Vores prædiken er nyttesløs, og jeres tro ligeså."
Det betyder, at hvis Kristus faktisk ikke opstod fra de døde,
bør kirken tie.
Er det en synd at klappe af paven?
Nej, det er ikke en synd, men heller ikke det fjerde bud.
Må jeg klappe, når han er i tv? Han fascinerer mig.
Klap, hvis han fascinerer dig, men det er ikke et krav,
i modsætning til budene, som er forpligtelser for alle katolikker.
-Tak, frøken. Jeg var bekymret. -Vi er løbet tør for tid.
Husk at øve julesalmerne. Koncerten nærmer sig.
Ryd jeres borde.
Der er nyt i Rocío Wanninkhof-sagen.
Kilder fra familien har talt med os
og bekræfter, at den 19-åriges morder må have været en, hun stolede på.
Ja. De siger, det er morens veninde.
-Den strenge med det korte hår. -Farmor, folk elsker rygter.
-Hvem siger det? -Jeg siger ikke, hun er skyldig,
men hun prøver ikke rigtig.
Hun ser så sur ud, det er helt utroligt.
-Hun er ikke en dame. -Nogle ville sige det samme om mig,
at jeg ikke ligner en dame.
Den families tragedie får dem til at tro, der lurer en morder.
Er du ligesom den kvinde? Det er utænkeligt.
Du har et godt menneskes ansigt.
Du bliver ved. Fint, send alle de uvenlige kvinder i fængsel,
de grimme og de uanstændige.
Indtil kun de gode…
Farmor!
Vent, farmor.
Adela.
Hvad skete der?
Farmor.
Bliv der. Hjælpen er på vej. Se nu bare.
Selvfølgelig var det dig, Adela.
-Se. -Undskyld.
Du ramte mig. Du skubbede mig op på fortovet.
-Undskyld. -Lad være med at glo sådan. Se!
Se, hvad du gjorde!
Undskyld, Begoña. Jeg talte med min farmor.
-Er din farmor i bilen? -Er du okay?
Jeg ringer til min bror.
-Helt hysterisk. -Hallo.
Vi har haft en ulykke.
På Duque de Ahumada og Cortes de Navarra.
En ældre dame.
Skynd dig.
Hej.
Kan du høre mig?
Er du okay?
Ja. Min farmor er i bilen.
Bare rolig. Vi tager os af hende. Lad mig se på dig.
Jeg har det fint!
Lad mig være.
Fra nu af er du selv ansvarlig, hvis der sker dig noget. Er du med?
Farmor, jeg kører med politiet. Vi følger ambulancen til hospitalet.
-Jeg møder dig der. -Ja, min skat.
Bare rolig, Adelina. Jeg tager med dit barnebarn.
FLEUR JAEGGY TUGTENS LYKKELIGE ÅR
-Jeg vidste ikke, du var tilbage. -Siden september.
Jeg ville have sagt hej, men jeg har ikke haft tid.
Min far har givet mig ansvaret, og…
Jeg har travlt.
Skal du ikke tilbage til London?
Jeg ville gerne være blevet.
Men jeg vidste, det ville ske.
Jeg håbede, at min far ville gå på pension senere eller aldrig.
Men nej.
Hvordan var dit liv der?
-Var du lykkelig? -Ja.
Det er en kæmpestor by.
Jeg vil ikke kritisere Pamplona eller livet her,
men vores Pamplona, din og min, er meget lille.
Vi lever inden for ti gader og 100 mennesker.
Og så kommer man til London,
og verden bliver enorm.
Og så skal man tilbage.
Man må vende tilbage.
Adelina, gør, som lægen sagde.
Langsomme gåture...
-Ja. -Aldrig alene.
-Mit barnebarn. -Så høj og flot.
-Ja. -Vi kører hen til hende.
Hvor har du været?
Godaften.
-Kom farmor godt frem? -Hvor har du været, Adela?
Jeg gik hjem.
Synes du, det er normalt?
Far, vi har det fint.
Jeg var nervøs og ville have lidt luft.
I tror, alt er så nemt.
Få noget frisk luft. Glem os.
Adela, din far har ret.
Det ansvarlige er at se tingene i øjnene og komme hjem.
Det var bare en gåtur. Undskyld.
Der er mad. Varm den op.
Vi lader det ligge. Sket er sket.
Hver regeringsdepartement og statslig sektor får et kriseudvalg,
men vi må bevare roen i forhold til det frygtede Y2K-problem.
Vi må ikke gå i panik.
Der er nogen ved døren. Åbner du?
Jeg er Isabel Goñi, fysioterapeuten. Jeg har en aftale med Adelina Arrán.
Ja, det er her. Kom ind.
Okay.
Den er så tung. Som at bære et lig.
-Og du er? -Adela, undskyld.
Rart at møde dig.
-Det er den vej. -Den vej?
-Undskyld, du måtte vente. -Det gør ikke noget.
-Hvor kan jeg lægge min frakke? -Jeg hænger den her.
-Jeg er Isabel. Rart at møde dig. -Ja.
-Den vej. -Ja. Jeg stiller den her.
Kan du tage min rygsæk?
Adelina, her er din terapeut. Hun hedder Isabel.
Adelina, ligger du stadig i sengen?
Når jeg har sat min massagebriks op, skal du op af sengen.
Lig ikke ned, hvis det ikke er nødvendigt.
Jeg burde få lov til at hvile efter ulykken.
Jeg er 88, barn.
Lige præcis. Lægen har ikke ordineret hvile.
Kroppen er doven og vil gerne ligge stille.
Op med dig. Hold fast i mig.
Sådan, Adelina. Om på siden. Meget fint.
Nej, jeg har mindre og mindre lyst.
Og al den mad.
Det er næsten frastødende.
Hvad?
Ja, hun startede i dag. Vi får se.
Så det er et rejsesæt? Det anede jeg ikke.
Dengang var det ikke almindeligt at gifte sig i hvidt.
Desuden døde min bedstefar en uge før brylluppet.
Jeg var i sorg, men elegant.
-Selvfølgelig. -I mit rejsesæt.
Adelina, vend dig om, ligesom før.
Du er meget stærk. Smerter?
-Nej. -Nej?
-Nej, det gør ikke ondt. -Godt.
Du så fantastisk ud. En skønhed.
Vi er færdige.
Lad os få dine tøfler på. Skal jeg fortælle, hvordan det gik?
Vent, jeg kalder på min mor. Hun vil gerne høre det.
Her, med mig.
Mor!
Jeg har det skønt.
Har du det?
-Det glæder mig. -Du kan dit kram.
-Godt. -Er du færdig?
Ja. Hun har det godt.
Det er normale spændinger fra slaget.
Jeg tror, de aftalte møder vil være nok.
Men hun bør være mere aktiv.
Gå op ad trappen, den slags.
Hun vil give mig en træningsdragt på og få mig til at danse paso doble,
som gamle damer fra Madrid.
Tak. Vi vil sørge for, hun bevæger sig.
Godt.
Jeg bevæger mig, når jeg har lyst. Prøv bare at tvinge mig.
Er du okay, skat?
-Ja. -Du kørte, ikke?
-Har du fået den tjekket? -Nej, det var en gestus.
En smertefuld gestus.
Lad mig se.
Nej, jeg har det fint. Det er okay.
Ja, du er skidegod.
Skal jeg tage et hurtigt kig?
Lad hende gøre det.
Gør det for min skyld.
Din mor og jeg går.
Kom, Cruz.
Kom.
Knap din cardigan op.
Spred benene og sørg for, den øverste del af ryggen er bar.
Denne side, ikke?
Jo.
Lad mig se.
Du skal trække den lidt længere ned.
En knap mere.
Ja, sådan.
Okay.
Jeg gør det langsomt, og du siger, hvis det gør ondt.
Se den vej.
Er det okay?
Det trækker, men gør ikke ondt.
Godt.
Hvad er der?
Her. Gjorde det ondt?
Er du okay?
Kom ind.
Farvel. Jeg går på arbejde nu.
Hvad? Undskyld, jeg kan ikke høre dig.
Jeg elsker Mónica Naranjo og bliver helt opslugt.
-Hvad sagde du? -Bare farvel.
Jeg går nu.
Sæt dig ned og drik en øl med mig.
-En anden gang. Jeg har ikke spist. -Der er masser af kulhydrater i den.
Det er et helt måltid.
Okay, tak. Bare en enkelt.
Skål.
Så godt.
-Hvordan går det? -Godt.
Jeg hørte om ulykken.
Det var bare et chok.
Du ramte Begoña, ikke? Den yngste Gómez-Arellano.
Ja, hun blev stikstosset.
Hun er så fjollet.
Heldigvis kom hendes bror og tog over.
Ham, der var i London?
Ja, Santi.
Han er meget sød.
Intet er så skidt, det ikke er godt for noget.
Har du planer for julen?
Ved du, hvad jeg altid er blevet kaldt?
-Ja. -Ved du det?
Hesten.
De skiderikker er ikke diskrete, pige.
Forleden fandt jeg ud af, at nogle kalder mig
moder José María.
-Hvad? -Hvordan kan det være?
-Utroligt. -Nå, okay.
Vi lever i det 16. århundrede, omgivet af folk, der frygter
høje kvinder og feminine mænd.
Jeg tilgiver dem, fordi det er min pligt, men det behøver du ikke.
Ikke alle er sådan.
Er de ikke?
Nej, Pamplona har folk, der kan overraske dig positivt.
Så må du fortælle moder José María, hvem de er, ikke?
Det lover jeg, men en anden dag.
Jeg skal gå nu.
Åh, mystisk. Du er sej.
Du har stil, frøken.
Tak for øllen.
Hr. Gómez-Arellano er væk i næste uge.
Ring igen, så finder vi ud af det. Hav en god dag.
Mamen, de blanketter, jeg bad om.
Ja.
Godt at se dig. Hvad laver du her?
Jeg har arbejdet i min fars antikvitetsbutik i fire år
og har ikke brugt mange penge.
-Jeg vil gøre noget med dem. -Godt.
Det er dumt at have penge i banken.
Hvor meget taler vi om?
Omkring seks millioner pesetas.
Fint. Har du overvejet fast ejendom? Udbetaling til en lejlighed?
Nej, ingenting.
Godt så.
Ønsket risikoniveau?
-Det lavest mulige. -Godt.
Så statsobligationer.
Lav rente, men meget sikre.
-Hvad siger du? -Hvad du siger.
Godt.
Vi gør papirerne klar til underskrift.
Du behøver ikke gøre andet. Overlad det til mig.
Hej.
Jeg vidste ikke, du var her. Må jeg tage et glas vand?
Ja. Kom ind.
Lad mig.
Tak.
Vil du have kaffe? Jeg ville lave noget.
Ja tak. Det bliver en lang morgen.
Adela, forleden dag… Jeg er meget ked af.
Jeg gjorde dig utilpas. Det var ikke min hensigt.
-Tilgiv mig. -Jeg er dårlig til fysisk kontakt.
Og… Undskyld min reaktion.
Nej, jeg er alt for entusiastisk og dårlig til grænser.
Du ville hjælpe, og det gik galt.
Ja. Hvis vi skal tjekke, om alt er i orden, så sig til, okay?
Vi finder en måde, så du kan føle dig tryg.
Jeg er dårlig til grænser, men god til mit job.
Jeg hader smerter. Mine egne og andres.
-Jeg vil tænke over det. -Okay.
Adela, gør dig klar til at tage med din far.
Fortsætter du med svigermor, eller er du færdig?
Jeg er færdig. Jeg henter mine ting.
GLÆDELIG JUL 1999
Godt så.
Armen er på plads.
-Skat, jeg går nu. -Jeg hørte dig komme.
Ja, jeg larmer som en skraldevogn.
Så…
Casablanca-videoklubben, ved du, hvor den er?
Jeg sætter den i bilen.
Fucking Åmål.
Den er så sød, som hvis…
Fassbinder instruerede en Disney-film, men med lesbiske.
-Jeg har ikke set den. Hvornår er den fra? -Sidste år.
Den havde sparet mig for meget drama, hvis den var fra 90'erne.
Hvad leder vi efter?
Dreyers Jeanne d'Arc.
En stumfilm. Plakaten er sort-hvid, og hun er på den
med kort hår og en kurvekrone, grædende.
Meget smuk.
-Maria Falconetti. -Maria Falconetti, for fanden.
Jeg kunne ikke huske navnet. Hvilken. Jeg elsker den.
Den er perfekt. Det er mere en bøn end en film.
Helt sikkert.
Den måde, hun ser på dig. De øjne.
Man vil bare bede hende om tilgivelse.
Jeg får gåsehud.
Det var på storfilmens tid, og Dreyer gør det stik modsatte.
-Den er så spirituel, så… -Ja.
-Teatralsk! -Teatralsk! Lige præcis.
Jeg vil gerne have, du ser mig på teatret.
-Spiller du teater? -Jeg er skuespiller.
Fysioterapien er til at tjene penge, og jeg er desværre god til det.
Vi har alle vores antikvitetsbutik.
Hvor går stykket?
Torsdag aften på ENT, i den gamle bydel.
Vi opfører en version af Jeanne d'Arc.
-Jeg kommer. -Men…
Forvent ikke noget stort.
Vi er en gruppe venner, og jeg er ikke Falconetti.
Forhåbentlig ikke.
-Du taler i det mindste. -Det gør jeg.
Nå, men…
Det er sent, og jeg skal gå.
-Okay. -Kan du finde bilen?
Ja, skat, alt er under kontrol.
Det er en skam. Den bedste måde at stege en pattegris er hel eller halv.
Du ved, jeg ikke kan lide at se dyrets ansigt.
Fint, så i dele.
-Værsgo. -Det er bedre.
-Hvor meget? -1.500 pesetas, tak.
-Værsgo. -Godt.
Farvel. Glædelig jul.
-I lige måde. -Godt, vi er færdige.
Næste?
-Mor. -Hvad?
Jeg skal til lægen.
-Er du okay? -Ja.
Er det efter ulykken?
Jeg ringer til Luis, når vi kommer hjem. Jeg går med dig.
Nej. Jeg skal bare til tjek.
Jeg vil til tjek.
-Men ikke hos dr. Etxeberría. -Han har kendt dig, siden du blev født.
Han kender hele familien.
Mor, jeg vil til gynækolog.
-Vi ses. -Hej.
Er der sket noget, jeg bør vide?
Nej. Jeg er 26, og jeg har aldrig været det.
Netop derfor ser jeg ingen grund, skat.
Som 26-årig, medmindre du har mærkelige symptomer,
behøver du ingen tjek.
-Men i min alder. -Mor.
Jeg spørger, fordi jeg vil have dig med, men jeg kan gå selv.
Du behøver ikke sige det sådan. Jeg ved, du er gammel nok.
Mor, jeg har taget østrogen, siden jeg var 15, og jeg har brug for det.
Ja. På grund af din ting.
Jeg kan ikke få børn, har ikke menstruation og skal have østrogen.
-Hvad er det? -Adela, det er ikke noget.
Lad os tale om det i morgen. Og mor, husk det nu.
Ikke for meget gedekid. Jeg kender dig.
Kom ind.
Lad moster stoppe dig.
Farvel, kys.
Pisk æggene.
José.
Før du blev præst,
blev du så forelsket?
Pas på skålen, ellers spilder du.
Lad mig se.
Hæld det i.
Meget fint.
Smag.
Rigtig godt. Kartoflerne er perfekte.
Vi lader den hvile, og du kommer med mig.
Se.
Og det her?
Vent.
Her.
Nå!
Hvad er det?
-Hvad er det? -Det er en skandale.
En skandaløs mand.
Hvis du er skør, så ring til mig, og hvis ikke…
-Hvad kan man gøre? -Hvad kan man gøre?
Han hed Alonso.
Hvad skete der med ham?
AIDS, ligesom alle andre.
Var han din…? Var I…?
Ja.
Han var mit livs kærlighed.
Det gør mig ondt.
Nå, men…
Og dig?
Jeg skal mødes med Santiago Gómez-Arellano.
Det er godt,
men du er her ikke på grund af ham.
Du sagde, der var folk, der har overrasket dig positivt.
-Hvem er de? -Min farmors fysioterapeut.
Jeg forstår ikke.
Jeg skal mødes med hende om lidt.
Har du læst Henry og June?
Nej. Hvem har skrevet den?
Anaïs Nin. En nymfe, der skrev som en dæmon.
Hun knaldede halvdelen af Montparnasse mellem verdenskrigene.
Fantastisk. Jeg elsker hende.
Og det vil du også. Se. Læs det her.
"Det er smukt at elske og være fri på samme tid."
Men jeg er ikke en fransk kvinde i 30'erne i Montparnasse.
Jeg er katekist fra Pamplona.
Du skal læse den her bog, katekist fra Pamplona, og så taler vi.
Da jeg var 13 år,
hørte jeg Guds stemme, der hjalp og vejledte mig.
Den stemme kom omkring middag
om sommeren
i min fars have,
og aldrig mere gik jeg alene eller følte mig hjælpeløs.
Jeg frygter ikke andres dom.
Og med Gud accepterer jeg den ild, jeg bærer indeni, og dør.
Behold min aske.
Mit hjerte hører allerede englenes stemmer.
Åh gud, skat! Du kom!
-Utroligt! Kunne du lide det? -Ja.
-Det kunne du ikke. -Jeg elskede det!
-Sikker? -Selvfølgelig kunne hun lide det.
-Det siger hun jo. -En øl, ikke?
Jeg hedder Ane.
Adela. Hyggeligt at møde dig.
-Vi ved, hvem du er. -Hvad så?
Øl? Kommer du med?
Her.
En mere, så går jeg.
Kom nu!
Hvor er du fra?
En, to, tre!
Kan du lide det?
Og den lille tumpe spørger mig:
"Er det rigtigt blod, frøken? Skal vi drikke det?"
Jeg siger: "Hvordan kan det være rigtigt blod?
Vær ikke dum."
Altså, det sagde jeg ikke.
Jeg forklarede transsubstantiation og det hele,
men den stakkels dreng græd.
-Jeg kan ikke teksten! -Hvad?
-Jeg kan ikke teksten! -Hvilken tekst?
Vil du med ind?
-Vent her. -Okay.
Kom.
Den er anonym, og fra starten af 1900-tallet.
-Den er baseret på Guido Reni-skolen. -Den er smuk.
Ser du de rene dele? Næsten hele ansigtet.
Hvad er det? Er det den ægte?
Ja, de bliver bragt her til restaurering.
-Hvad? -Det er kotume.
-Pas på. De er meget skrøbelige. -Okay.
Forsigtig.
Isabel, lad være.
Isabel…
Isabel, stop nu.
-Vil du have noget action? -Stop. Tag den af.
Utroligt.
Hvad?
Jeg tror, Lucía smurte dig ind, da hun sagde farvel.
Det klæder dig.
Det forskrækkede mig.
Det kom bag på mig.
-Hallo? -Adela?
Hvad laver du der så sent? Er du okay?
Ja, bare rolig. Jeg ville komme foran med arbejdet.
Taxachaufføren Jesús så, der var åbent, så han ringede.
-Nej. Vent. -Hvad?
-Tak. -Hvad sagde du, Adela?
Er du der? Kom hjem.
Adela, klokken er 00.15, hører du?
Santiago er derude med din far. Han siger, han henter dig.
Nu er vi lidt berusede,
så jeg vil vise dig noget, der vil gøre dig glad.
Nej!
Hvor har du den fra?
Forsiden er min.
Utroligt, ikke?
Se, Javierada 1988.
Se, her er Fran, hende med feltflasken er Maite,
og det er…
-Ham der? -Hvad hed han?
-Eusebio. Sebi. -Sebi! Du har ret.
Hold da op.
-Det var tider. -Ja.
Ved du, hvad jeg husker bedst?
Dig om aftenen
med en kop et-eller-andet ved hyttens dør.
Kamille.
Jeg drikker det stadig. Farmor lærte mig det.
Jeg så dig fra vinduet.
Du virkede 20 år ældre end os andre.
TILBAGE NÆSTE ÅR
Jeg var…
Hvad?
Jeg var vild med dig.
Det havde hjulpet mig, hvis du havde sagt det.
Jeg var en idiot, som alle andre.
Nej, Santi. Du havde status.
Ups. Løb!
Løb. Her.
Adela, jeg er vild med dig.
Jeg ved ikke, om det sårer dig, om du synes, det er okay…
Jeg ved ingenting.
Undskyld.
Jeg skal gå.
-Glædelig jul, Adela! -Glædelig jul, Adela!
Glædelig jul.
Kødet falder af benet.
De giver mig altid en god en.
-Den er lækker. -Meget god.
Lad os se, hvordan midnatsmessen går. Det er hans første.
-Han taber oblaterne med det håndled. -Jeg ved ikke, hvorfor han er her.
-En god gave fra biskoppen. -Ja.
Skat, det var en joke.
Det var ikke sjovt.
Lad mig gøre det.
Lad mig.
Du tørrer af.
Adela, jeg ved, vi har været nervøse på det seneste,
men jeg er bange for, der kan ske dig noget.
Det skræmmer mig.
-Sådan. -Mor.
Jeg må til gynækolog.
Nu igen?
Lad det være. Jeg gør det.
Gør, hvad du vil.
"Da min ånd var overvældet i mig, kendte du min vej.
Se til højre og se, at ingen holder af mig.
Der er ingen flugt for mig.
Ingen bekymrer sig om min sjæl.
Lyt til mit råb.
"Fri mig fra mine forfølgere, for de er for stærke for mig."
ANAÏS NIN HENRY OG JUNE
1 BESKED
"Glædelig jul, skat.
Nytårsaften klæder vi os ud og tager på bar. Jeg vil se dig.
Isa."
Godmorgen. Om få timer siger vi farvel til 1999.
I aften ser vi, hvad der sker med Y2K-problemet
i de første minutter af det nye årtusinde.
Pis.
-Hallo. -Adela, det er José.
Lad os mødes.
Kom med mig.
Hvor skal vi hen? Jeg skal hjem til middag.
Ja. Bare kom.
Du er allerede fuld, og det er ikke engang midnat.
Når ensomheden bliver for meget, sidder jeg her og ser på dem.
Jeg går aldrig ind, men…
Det gør mig glad.
Det er som at introducere dig for min familie.
De ser glade ud.
Det er de lige nu.
At ankomme til et sted, du betragter som dit hjem,
være sammen med dine mennesker, intet er bedre.
Nå?
Santiago kyssede mig.
Jeg kunne lide det.
Meget.
Men da jeg lukkede øjnene, var det kun hendes ansigt, jeg så.
Den livlige massør, ikke?
Jo. Isabel.
Når jeg er sammen med Santiago,
føler jeg mig smuk.
Men når jeg er sammen med Isabel, føler jeg mig fri.
Og jeg har aldrig været fri.
Jeg har formået at blive usynlig, José.
At være helt alene.
Jeg var ligeglad.
Min krop, min infertilitet,
medicinen…
Alt det, jeg ikke ved om mig selv.
Og nu…
Nu vil jeg leve!
Nu vil jeg røres ved.
Jeg vil røres ved meget, forstår du?
Jeg får kvalme ved tanken om at tage ansvar for mit liv.
Adela, søde ven, livet er lidenskab.
Fra Kristus til Mónica Naranjo.
Når man undertrykker lidenskab, undertrykker man livet.
Og følelser bliver til vrede.
Vær ikke vred resten af dit liv.
-Det er jeg allerede! -Slip det.
Nu.
I morgen.
Ikke senere.
Den frygt, du føler nu, er ikke nok. Du skal føle mere frygt.
Mere lyst. Mere af det hele.
Hør her.
Da…
Da Alonso døde…
…havde jeg kun et dystert mørke tilbage.
Og jeg var meget bange.
Meget bange.
Men alt det, jeg oplevede med ham, det, jeg oplevede, før jeg mødte ham,
de risici, jeg tog, de synder, jeg begik,
som gjorde mig så glad,
dækkede mig som et tæppe.
Det trøstede mig.
Og da jeg var længst nede,
dukkede Gud op som et resultat af mine udskejelser.
Bang!
Og han fyldte alt.
Alt.
Det var som…
…at knalde alle mændene i mit liv på samme tid.
Jeg vil ikke lyve, for jeg savner stadig Alonso meget.
Jeg er ikke immun over for sorg, men…
Men nu er jeg aldrig alene.
I kirken tjener jeg ham, men når jeg ser på barens dør,
ser jeg ham.
Godt nytår, skat!
Men jeg har ikke et liv, der trøster mig.
-Jeg har ikke et tæppe. -Så find det.
Find det. Begå fejl.
Bliv beskidt.
Du ved udmærket godt, hvad du skal gøre.
Gør det. Skuf nogen.
Skuf os alle sammen.
Lad os i stikken, gør noget brutalt og uventet.
Gør det, skat.
Gør det.
Godt nytår, fader.
Godt nytår, min pige.
Hej!
Adela!
Kom! Shots!
Pige.
Hvad?
Adela!
Vent! Adela, vent!
Adela!
Adela, vent!
Adela, vent. Hvad er der galt?
-Jeg vil gå, Isabel. -Hør her.
Det, du så, betyder ingenting…
Jeg ville virkelig gerne se dig, skat.
Det er min skyld. Det er okay. Slip mig.
Godt nytår!
Godt nytår 2000, alle sammen!
Godaften, skat.
-Må jeg komme ind? -Selvfølgelig.
Det her er min tante Marga
og min ældste søster Ernestina, må hun hvile i fred.
De kaldte dem machopiger.
Ingen af dem kunne få børn eller fik menstruation,
men de var høje og robuste.
-Ligesom mig. -Ja.
Ligesom dig.
Min mor sagde det aldrig.
Din mor elsker dig,
men hun har været bange, siden du blev født.
Hun gør sit bedste. Med det, hun har lært.
Ligesom mig. Ligesom os alle.
Var de lykkelige?
Tja, både og.
Vi gjorde det ikke nemt for dem. De giftede sig ikke.
Men de fik deres penge,
og slap for at finde en mand,
hvilket ikke var så dårligt.
Heller ikke i sengen.
Du er så klog, farmor.
Ikke nok.
Jeg forstår dem nu, takket være dig.
Men det er for sent.
Næste gang nogen kalder dig Hest,
så husk, at du kommer fra en familie af hopper.
Det er svært at se, men hvis man ser på slimhinderne,
kan man se arret.
Jeg havde ikke opdaget det. Præsentationen er fantastisk.
Vi er færdige, Adela. Du kan rejse dig.
Sig til, hvis du mangler noget.
Tak for alt, Ángel.
-Farvel. -Jeg holder dig opdateret.
Tag tøj på. Jeg venter på kontoret.
Godt, Adela.
Jeg vil være så tydelig som muligt.
Du får ikke menses og kan ikke blive gravid, da du ikke har en livmoder.
Du blev født uden den. Og uden æggestokke.
I stedet har du indre gonader.
Indre gonader.
Testikler.
Ja, men de er ikke nedsænket.
Drenges testikler nedsænkes sidst i graviditeten.
Et øjeblik, doktor.
Du sagde drenge.
-Hvad taler du om? -Hør her.
Jeg siger ikke, du er mand.
Du har en vagina. Den er kort, men du har en.
Ved undersøgelsen bekræftede vi,
at du nok blev født med en forvokset klitoris
og blev opereret for at normalisere udseendet af dine kønsorganer.
De gjorde det godt.
Gør man altid sådan?
Næsten altid.
Lægerne må have talt med dine forældre og truffet en beslutning.
Det er proceduren i visse tilfælde af interseksualitet.
-Interseksualitet. -Ja.
Det er mere almindeligt, end man skulle tro.
Og de indre gonader…
-Er de der stadig? -Nej.
De blev nok fjernet i puberteten.
For at forhindre tumorer eller andre sygdomme.
Jeg blev opereret, da jeg var 14,
men de sagde, det var brok.
Det er muligt.
Så fjernede de dem samtidig.
Men det er kastration.
Det er et stærkt ord, Adela.
De burde have sagt sandheden,
og din læge lavede ikke en opfølgning, men det vil jeg ikke kalde det.
Men det er det, det er.
Hvad gør jeg nu?
Det bedste er at glemme det og komme videre med dit liv.
Hvis du vil, kan du komme til tjek her.
Hvad, hvis jeg stopper med Meriestra?
Det anbefaler jeg ikke. Kroppen har brug for hormonerne.
Hvordan vil jeg være uden operationer og behandling?
Hvordan ville den rigtige mig være?
Adela, nej.
Nej.
Jeg er dit hjem.
JUNI 2000
"Det er tid til et opkald.
Jeg håber, du har det godt og allerede driver baren.
Jeg savner dig meget.
José."
PS. Jeg har drømme, der forstyrrer min fred.
Jeg er i en mærkelig dimension,
omgivet af flammer, der brænder af nydelse.
En engel eller en ærkeengel dukker op."
Wanninkhof-sagen er kendt som sagen om den morderiske gudmor
og har vakt opstandelse i kvarteret.
Da María Dolores skulle flyttes,
måtte Fuengirolas politi
gøre en stor indsats for at forhindre en lynching.
De lyver. Hun ender i fængsel, stakkel.
De gør alt for at ødelægge hende.
Pigens mor taler dårligt om hende.
Moren er ved at miste forstanden.
Og hun er bitter.
Et knust hjerte bider hårdere end en hund.
Hvad siger du, knægt?
Når en rasende pøbel raser,
er der også altid en uskyldig, de vil have fat i.
-Hør det, Isidoro. -Jeg har travlt med bestillinger.
-Ellers andet, Patri? -Nej, tak.
-Hvad skylder jeg? -To tapas og en cola?
550 pesetas.
A. D., kom lige, når du har tid.
Vi ses.
Jeg må altså bede dig om at tage dit id-kort med.
Er der en kontrol, er jeg færdig. Jeg siger det ikke igen.
Hvis du ikke har det i morgen, finder jeg en anden.
Undskyld.
-Patricia, skal jeg hjælpe? -Det er nemmere at gå op.
Du får det her.
Du skal tisse.
Sig til Antonio, han skal vaske juvelerne mere.
Okay. Tak.
Testosteronen kan ses, hva'?
To æsker.
Værsgo.
-Stadig ingen recept? -Desværre.
Jeg vil ikke lade dig gå uden medicin.
Men det er vigtigt, du beder lægen om en.
Værsgo. Det kan ses med det samme.
Jeg har set nogle ordentlige brød her…
Du vil ikke tro, hvordan de så ud før. Bare vent to måneder.
-Farvel. -Farvel.
Hej.
Og jeg ventede her.
Du er skamløs.
Det er utroligt. En dag slår du mig ihjel af sorg.
-Hvor skal du hen? -Kommer du?
Hvor skal du hen?
Hallo?
Adela, skat, er det dig? Er du okay?
Tal med mig.
God eftermiddag.
Hej. Er du okay?
Ja. Jeg går i seng.
A.D., vi vil tale med dig. Kan du komme her?
En anden gang. Jeg er meget træt.
Hør, A. D., vi har prøvet.
Vi er forskellige, og du har dit drama,
men Ángela og jeg ønsker ikke et bofællesskab som det her.
Vi kan ikke tale med dig.
Det her er ikke det rette sted for dig.
Hvis vi har gjort noget, så sig det, men det her går ikke.
Jeg kan ikke leve sådan.
Gud i himlen.
Er det det?
Har du ikke talt med os et halvt år på grund af det?
Utroligt.
Undskyld.
"Undskyld", A. D.?
Tror du, at mit rigtige navn er Gato? Kat?
At min mor har otte patter og miaver?
Nej.
Hvem troede du, vi var?
Du har set mig komme herop med fyre, piger, fyre og piger…
-Alt, han kan få. -Hun ved ikke engang, hvis barn det er.
Nej.
Det er en af tre.
To fra min hjemby og en tysk hippie, der boede i en hule.
-Jeg tier nu. -Bare det ikke er mig.
A.D., skat,
vi vidste det.
Vi gættede det. Det er ligegyldigt.
Derfor accepterede vi dig.
Du passer perfekt ind i vores lille horehus.
Ikke, skat?
Han har nogle bøger derhjemme, som kirken en dag vil sige noget om.
Er han virkelig præst? Med den stemme?
Han er også vildt lækker.
Jeg elsker det.
Det er vildt med antikvitetsbutikken.
Når jeg ser på dig, giver det mening.
Irriterende, at du er så interessant.
-Nå. -Færdig?
Hvad med jer?
Hvad hedder du rigtigt, Gato?
Vi er ikke så tætte endnu.
Jeg er fra Tacoronte, Tenerife.
Undskyld, hr. markis.
Jeg arbejder hjemme, sender invitationer og samler kuglepenne.
-Og din familie? -Ligesom din.
Jeg elsker dem. De er gode. Jeg kan tage hjem, når jeg vil,
men jeg må acceptere nogle ting, som jeg ikke vil.
Hvad med din?
Min far er tømrer og gal fascist.
Min mor er en smuk kvinde
og super klog,
men begik den fejl at gifte sig med et dyr.
Jeg taler med hende hver uge. Ikke ham.
Er du ikke konservator?
Hold den som en pensel.
Inhalér, som om du lige har undgået en forpligtelse, du ikke gad.
Sådan.
Lad mig se.
Et foto.
Smukt.
Din første joint, hva'?
Med alt det drama derhjemme glemte jeg at fortælle noget vigtigt.
Jeg mistede mit job i dag, og jeg har kun husleje til to måneder.
Usikkerhed er det eneste, vi kender.
To måneder er lang tid. Der dukker noget op.
Selvfølgelig.
-Kom indenfor. -Kom.
Godt.
Nej, skat.
I aften er første kapitel i vores søgen efter tabt tid.
Du kommer med mig i dag.
Mine pantertanter.
Alana!
Hvad så?
Du ser godt ud. Det er længe siden.
Vi ses. Jeg viser ham rundt.
Okay.
Yogurina, så mange bryster.
De smager endda af mælk. Hej.
Roberta!
Min elskede.
Hun er nymfoman. Den bedste.
La Prohibida.
Det er nok. Tak.
Lad os sige hej. Hun er en ven.
Prohibida!
-Hej. -Hej.
Og den her queer?
Jeg hedder A. D.
-Ade? -A. D.
Ad, som i reklame.
Hvis du vil sælge det, så reklamer for det.
Skal jeg stege et æg til dig?
Alt vel her, skat.
-Ses vi? -Ja.
Hun vil stege et æg.
Drink?
Cris.
-Hej, Kitty! -Hej, prinsesse.
-Hvad så? -Alt vel?
-Hvad vil du have? -To vodka og citron.
En ny queer?
Hej. Jeg hedder Cristi.
-Velkommen til galehuset. -Fyld op. Vær ikke nærig.
-Kitty, jeg har forkælet dig for meget. -Tak. Du er den bedste.
Giv mig den smøg, så er vi kvit.
-Okay. -Gå ud og hav det sjovt.
Jeg har ikke fire hænder.
Kun to. Ellers var jeg ikke her.
De kaldte mig queer. Begge to.
Slik.
"Queer" er det eneste ord i sproget,
der er ental, flertal, maskulinum, femininum, neutrum…
Queer er en drøm.
-Sådan fungerer det ikke. -Gør det ikke?
Hold kæft, queer, jeg fortæller dig noget chokerende!
Se bare.
Jeg taler ikke til jer, egomaner.
Min sang.
Skal vi danse?
Gør plads! Denne sang!
Her behøver du ikke gøre nogen glade.
Skal vi danse?
Lad mig se…
Ved du, hvem jeg mener?
Jeg fortalte dig om Pollocks syntetiske harpiks. Kender du det?
Jeg er forvirret. Du er som et leksikon.
Velkommen hjem.
-Godnat. -Godnat.
Kom. Sov ikke alene.
Hvad?
Sov ikke alene. Kom.
Ramón Vicente.
Gato. Det er hans rigtige navn.
-Hvem er det? -Patricia, knægt.
-Kom ned. -Patricia.
Hvad laver du her? Hvem gav dig min adresse?
Isidoro, vær glad for, det er mig og ikke ham. Han er sur.
Hvis han sendte dig, så sig undskyld, men jeg går ikke tilbage.
Slap af, kordreng. Fuck Isidoro.
Jeg vil tale med dig.
Okay, tak.
Jeg er i en kompliceret situation.
Jeg må tænke, så først skal jeg sove.
Du skal have et job og et id-kort.
Hold den.
Hvor skal du hen?
Jeg kan ikke skaffe dig et id-kort, men nok et job.
Du er en elendig tjener.
Men jeg har set dig. Du er yndefuld og har manerer.
Hotel eller luksusbutik?
-Min fars antikvitetsbutik. -Perfekt.
Jeg har brug for en som dig.
Jeg betaler 25.000 pesetas mere om måneden end Isidoro.
Hvad er forretningen?
En supersmart Caja Madrid-filial.
Al den druk har gjort dig dum.
Jeg ville ikke være uhøflig.
Jeg er luder, A. D., ikke fascist.
Du kan sige det højt.
Men jeg går ikke i seng med nogen for penge.
Stop. Jeg har din taske.
Hvem og hvorfor er op til dig.
Jeg skal bruge dig til to ting.
Et: til at passe receptionen.
Det er ikke, hvad du tror.
To: som min personlige assistent.
Hvorfor hjælper du mig?
Fordi du var den eneste, der hjalp mig ned ad trappen.
Taxi! Kom, så kører vi.
Du starter nu. Tag med på klinikken.
Vent. Jeg stinker. Jeg skal have kaffe og et bad.
Der er ikke tid. Du er okay.
Du ligner en Pasolini-gigolo. Kom.
Jeg håber, du vil give mig dit id til papirarbejdet.
Ikke?
Jo.
Tak.
Den er her.
Godmorgen, Patricia.
-Godmorgen. -Hej.
-Du bliver snart kaldt ind. -Tak.
Du gjorde mig så afslappet.
Det er det, der er meningen.
Min egen snorken vækkede mig.
Der er du.
Jeg prajer en taxa. Jeg venter udenfor.
Hvordan går det?
Du stod tidligt op.
Jeg har fået job.
Allerede?
For pokker da.
Imponerende.
Hvor?
Hos en af barens stamkunder.
Det er godt. Amadeo sætter huslejen op.
40.000 pesetas. Den skiderik.
Ángela får problemer. Det gør jeg også.
Jeg er nødt til at gå.
Jeg skal på arbejde.
Skifter du hans ble, når han bøvser? Det lugter mistænkeligt.
Alting er på Ángelas værelse. Nederste skab.
Bare gå ind.
Er alt okay?
Ja.
Før du åbner døren, skal du tjekke aftaledetaljerne.
Hvem er klienten, hvem tager sig af dem, i hvilket rum, og hvad de har brug for.
Du tager deres frakker, og hvad de ellers har,
og lægger det i skabet over for skranken.
Det er her, du arbejder.
De ringer som regel til os for at bestille vores tjenester.
Du spørger kun om deres navn én gang
og siger det aldrig højt, okay?
-Skal jeg spørge, hvad de vil…? -Nej.
Spørg aldrig.
Første gang er altid med mig, det er vigtigst.
De skal fortælle mig, hvad de søger, hvilken vej de vil tage.
Hvis de ikke ved det, må jeg guide dem.
Det her er Versailles-rummet.
Madame Vega arbejder her.
Kom.
Det er medicinrummet.
Madame Altair arbejder her.
Og det her bruges…
Aldrig…
Det er meget vigtigt, A. D.
Døm aldrig dem, der kommer her.
Det kræver mod at se sine lyster i øjnene og betro dem til en anden.
Det er helligt.
Og her arbejder jeg. Min dungeon.
A.D.,
én ting skal du huske.
Fra du går ind ad den dør, til du går igen,
tiltaler du mig som Herskerinde Feli eller Madame Feli.
Forstået.
Her er omklædningsrummet. Bank altid på, før du går ind.
Forleden fik han mig til at tage grisemasken på.
-Var det vores Fernando? -Ja.
Piger.
-Hvordan går det, smukke? -Godt.
Jeg kan godt lide ham.
Hyggeligt at møde dig, A. D.
Jeg siger enchantée.
A.D., klienterne klæder om på værelserne.
Du gør det hele klar, før de ankommer.
Din uniform er der. Du har to.
Vi starter om en time.
Spørg endelig.
Han forstår det ikke.
Piger, kom i gang. Vi ses i morgen.
-Agur. -Vi ses i morgen, Isa.
Det er min skæbne at være terapeut for de gamle damer i dit liv.
Hører Patricia dig kalde hende gammel, begraver hun dig levende.
Jeg skal den vej.
Hvor længe har du været i Madrid?
Mit job som vikar sluttede en måned efter, du forsvandt.
Hvordan går det?
Jeg ved ikke, om jeg kan det her nu.
Smalltalk mellem bekendte, der mødes tilfældigt…
Jeg ved ikke, om jeg vil sige, hvad jeg laver her.
Jeg forstår. Undskyld.
Var det derfor, du rejste?
Jeg dømmer dig ikke.
Virkelig.
Men at se dig sådan her pludselig…
Jeg har tit tænkt på, hvordan det ville være at mødes,
men det her scenarie er overraskende.
Selvfølgelig.
Hvorfor kom du?
Fordi jeg løb væk én gang og ikke ville gøre det igen.
-Må jeg give dig mit nummer? -Jeg har det allerede.
Det er et andet.
Så vil jeg gerne have det.
Sig det.
-655. -Ja.
34-72-85.
-Hvilket navn skal jeg gemme det under? -A. D.
Det tænkte du ikke længe over.
-Godnat, A. D. -Godnat.
Du er god til det.
Min farmor har diabetes.
Hvordan gik de første dage?
Gode. Jeg tilpasser mig hurtigt.
Enig. Du klarer det godt.
-Jeg er glad for, at du er her. -Tak, frue.
Kald mig Patricia, når vi har lukket.
Vil du spise hos mig?
Jeg har lavet ajoblanco.
Nej tak, Patricia.
Som du vil, skat. Jeg går om lidt.
GERTRUDE STEIN ALICE B. TOKLAS' SELVBIOGRAFI
Hallo.
Jeg gik midt i et uudholdeligt teaterstykke.
-Var det så slemt? -Nej, fantastisk.
Det var problemet.
-Er du der stadig? -Ja, jeg er her.
Jeg tænker sådan på dig.
Det samme her, og det er ikke sjovt,
for jeg har tænkt i månedsvis over,
hvad der skete, sidst jeg så dig i Pamplona.
Du var det eneste, der var sket for mig.
Jeg var rådvild.
Det er jeg stadig.
Ja, skat, men jeg bliver skør, fordi…
Jeg ved ikke, hvem du er. Det er dig, men…
Jeg blev forelsket. Det fortæller jeg dig gerne.
Jeg faldt for den victorianske kateket, den snerpede "frøken", og nu er du
en mærkelig Calvin Klein-model.
Hvad skal jeg sige?
Jeg går ikke i seng nu.
Og du lyder lysvågen.
Skal vi mødes?
Her. Vil du have noget?
Hvad var stykket?
En ny version af Stuepigerne. Med nogle fantastiske skuespillere.
Har du stået på scenen her?
Nej, men jeg er frisk.
Det var derfor, jeg kom. For at spille skuespil, ikke massere…
Byen har fortæret mig i fire måneder.
Du var god på scenen.
Dril mig ikke, Adela.
Jeg mener A.D. Undskyld.
Du var bare høj af oxytocin.
Nej, hold op.
Jeg mener det.
Jeg så dig se på det maleri,
du viste mig,
og udtale malerens navn… Hvad var det?
-Guido Reni. -Ja, Guido Reni.
Jeg havde aldrig hørt om ham.
Jeg har set dit ansigt, når noget forbløffer dig.
Du ved ikke, hvordan det er at se kvinder, der er født til skuespil,
og sammenligne sig med dem.
For fanden. De siger ord, som om de har autoritet,
og samtidig en slags lethed.
De forvandler sig pludselig fysisk.
De er uimodståelige.
Når jeg siger det samme med samme intonation,
fyldt med følelser, føler jeg mig grim.
Jeg kan ikke forklare det anderledes, men jeg føler mig grim og flov.
-Det er ikke så slemt. -Nej.
Nej, jeg mener…
De bedste øjeblikke i mit liv
har jeg haft takket være den skønhed, andre har skabt.
Jeg ved, hvordan det er at være den grimme i en gruppe.
Ikke at føle det. At være det.
At få det at vide.
Folk har ingen anelse.
Præcis.
Ved du, at jeg besøgte din præsteven?
Virkelig?
Da du forsvandt.
Du nævnte ham kun én gang, og du var fuld.
Undskyld.
Men det var tydeligt, at du holdt af ham.
-Hvordan var det? -Han var charmerende.
Han hjalp mig med at forstå dig lidt.
Han skriver af og til. Han ved, vi mødtes igen.
-Han nævnte det ikke. -Han venter nok på, du siger det.
Han respekterer dig.
Åh gud.
Jeg elsker det her sted.
Jeg kommer tit her. Og hilser på cruising-folket.
"I lørdags drømte jeg om dig.
Vi havde et band,
men vi sang ikke, og vi blev opdaget.
Jeg savner, når du dukker op i tårer og beder om råd.
Jeg følte mig som Confucius.
Jeg elsker dig.
PS. Havde jeg ikke skabt min egen verden,
var jeg død i andres.
Vores Anaïs."
Det tog halvanden time.
Godt, han faldt i søvn. Jeg skulle tisse.
Du kom sent hjem i går, ikke?
Arbejde.
Kan du male denne hånd? Jeg kan ikke.
Det må være Gato.
Han vækker barnet. Gider du åbne?
Er du fuld?
Jeg vidste, du var her.
Amadeo, hvad nu?
Jeg må tale med jer.
Det er klokken og telefonen til.
Du kan ikke bare brase ind.
Intet at skjule, intet at frygte. Det er mit hus.
Nej. Det er din ejendom, ikke dit hus. Det er det, vi betaler dig for.
Hør her, unger.
Jeg vil ikke, men jeg må sætte huslejen op.
Som tingene er, har jeg intet valg.
Jeg er her på grund af babyen.
Hvilken baby?
-Min søn? -Ja.
Ángeles, nogle naboer har klaget.
Her bor ældre mennesker, og jeg er helst fri for børn.
Hvem har klaget?
Jeg nævner synden, ikke synderen.
Ángela. Jeg hedder Ángela.
Jeg er træt af dine ordsprog. Drop dem.
Nu ringer vi på hos alle.
Ser, hvem der har klaget over en baby.
-For guds skyld, tag det roligt. -Åh nej.
-Nej. -Det er ikke vejen frem.
Kan du ikke høre, han skriger?
Det lyder som et døende rådyr!
-Hvad er der? -Generer min baby dig?
Nej, hvorfor skulle han det?
Han siger, han generer naboerne.
Ikke kun ham. Man kan høre ham på sjette sal.
Og der er andre ting. Huslejen, alt muligt.
Ring til os, så taler vi om det.
Vil du gøre min baby hjemløs?
Jeg kan ikke tale med dig.
-Hvad sker der? -Han sætter huslejen op.
-Du ser vred ud. -Han siger, babyen generer naboerne.
Hør det tuderi. Man kan høre det i hele opgangen.
Beklager, men jeg hører ingenting.
Vent.
Hvad? Hold dog op.
Nej. Ingen grædende baby.
Undskyld.
Gå ind.
Lad os tales ved en anden dag.
Godt at se dig, som altid.
Hvor fanden skal vi få pengene fra?
For helvede! I har en måned.
Sikken nar.
Kom her, knægt.
Hjælp mig med støvlen.
Sikken lettelse.
De ser slemme ud.
-Lad mig massere dig lidt. -Okay.
Bliv ved.
Det føles godt.
Det må stoppe, Feli.
Og jeg bliver mere klodset.
Bliv ved.
Det gør ondt, men det er rart.
Jeg er heldig at have dem.
-Og de dig. -Ja, og de mig.
Jeg er glad for, at jeg kan holde det kørende.
Måske stopper jeg næste år.
Det vil være godt for dig.
Og der er masser af arbejde her.
Hvad med dig? Hvad vil du?
Jeg har det fint her. Jeg kan lide det.
Du har talent og hjerne. Du bliver ikke her.
Nu fungerer det, og det passer os, men jeg spørger, hvad du vil.
Jeg ved ikke, Patricia.
Ved du, hvad jeg bemærkede ved bustieren?
Hvad?
At den havde din duft.
Ikke din billige håndcreme.
Nej. Din duft.
Jeg tog den på, da jeg syede den, for at…
Bare rolig. Jeg dømmer dig ikke.
Du er en af os. En del af Madame Felines hus.
Bare du leverer det rent tilbage.
Kom. Sæt dig.
Hvad vil du have mig til at sige?
Fortæl mig, hvordan du besluttede at være dig selv.
Hvorfor nu?
Fordi jeg spørger nu.
For nylig. Da jeg forlod mine forældre.
Men du havde tænkt på det før, ikke?
Der er ikke noget rigtigt svar.
Jeg ved det ikke, Patricia. Jeg blev opereret uden min viden.
Mere for deres skyld end min.
Jeg forstår.
Du tog tøjlerne selv. Det giver mening.
Nogle gange må man gøre oprør og sige: "Fuck alle."
Det, de gjorde mod mig, kan ikke gøres om.
Folk kan gøre grusomme ting, A.D.,
når de er usikre.
Sådan er verden.
Normalitet er den undskyldning, der lader kujonerne leve i fred.
De laver endda love.
Kom, hjælp mig op.
-Er du sikker? -Ja, giv mig min krykke.
Vi går hen til spejlet.
Ved du, hvorfor jeg ved, jeg er en kvinde?
-Nej. -Svaret er ikke der.
Eller i det her lort.
De gør mig ikke til kvinde.
Eller det her.
Det siger intet om mig.
Jeg er en kvinde, fordi alt i mig skriger det.
Fordi alt, hvad jeg siger, gør og føler…
Alt, hvad der gør ondt og gør mig glad,
skriger herindefra.
Herindefra, A. D.
Hvis jeg ikke lytter, dræber det mig.
Får mig til at rådne op.
Du kan ikke flygte fra dit inderste.
Det kan du ikke.
Hvad skriger dit?
Det gør det ikke.
Jeg er stille indeni.
Jeg føler bare vrede.
Du har været utrolig modig.
Men du adlyder stadig uden at vide det.
Vrede udligner alt på en hæslig måde.
Du og jeg er hadet på samme måde.
Men vi er ikke ens, skat.
Kom. Kom med mig.
-Er du okay? -Ja.
Undskyld.
"Jeg vil prøve at fikse det. Stol på mig.
Ángela, du må tage min vagt en dag.
Mød op kl. 12 på Paseo del Pintor Rosales 118, 1.º A,
og sig til Patricia, at jeg sendte dig.
Jeg elsker dig. A."
God eftermiddag.
-Må jeg spise ham? -Nej.
Hej, søde pus.
Har du en aftale?
Nej, A. D. bad mig komme.
Jeg søger Patricia.
-Okay. Et øjeblik. -Ja.
Han efterlod et brev om, at han ville skaffe pengene og bad mig komme her.
Det er vist kun for en dag.
Den knægt gemmer på flere hemmeligheder end Linares-paladset.
Skal jeg vise dig rundt?
Hvad skal jeg gøre med ham? Jeg har ingen til at passe ham.
Bare rolig. Det er intet problem.
Kom, missekat.
Kom.
Rejs dig op.
Han er læge. Han har tre børn og er her hele dagen.
Han gør det.
Skal han passe min søn?
Bare rolig. Det skal nok fungere.
Hallo?
Hej, Santiago.
Jeg burde lægge på.
Ja, men lad være.
Jeg har brug for din hjælp.
Adela, hvad foregår der? Det kan ikke være så slemt.
Der er ikke noget galt.
-Men kun du kan hjælpe mig. -Selvfølgelig.
Kom til Pamplona og fortæl mig om det.
Ingen behøver at vide, at du er her.
Adela, er du der?
Ja, jeg er her.
Santiago, jeg har et økonomisk problem og har brug for mine penge.
Du er ikke så lidt fræk af dig.
Utroligt.
Seks måneder uden et ord fra dig.
Jeg har frygtet det værste, og dine forældre vil ikke tale med mig.
Jeg bad fader José María om at fortælle, om du var i live.
Og første gang, du ringer, er det for at få penge.
-Det er alt, jeg er. -Nej, Santiago.
Jeg kunne ikke tale med dig.
At tale med dig indebar at komme tilbage, og det kunne jeg ikke.
Tilgiv mig, Santiago. Tilgiv mig.
Fortjente jeg ikke en forklaring?
Jeg ville forstå alt.
For pokker, Adela…
Sidst jeg så dig, kyssede vi.
Undskyld.
Du må virkelig undskylde.
En investering er ikke som at have penge i banken.
Der er betingelser, og det er ikke nemt at hæve.
-Har du stadig samme konto? -Ja.
Jeg overfører det, du investerede, fra min egen konto
og beholder dine obligationer.
Det lyder perfekt.
Tak, Santiago.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Så er der ikke mere at sige.
Vent. Læg ikke på.
Hvis jeg var blevet,
hvis jeg havde kunnet blive,
ville det have været dig, og det ville have været perfekt.
Må du finde det, du søger.
I lige måde, Santiago.
Jeg ved, hvad der venter mig.
Ti gader og 99 mennesker.
DE JUAN ANTIK
-Ringede du til VVS'eren? -Jeg nåede det ikke. Undskyld.
-Loftet falder ned over os. -Jeg ved det.
-Hvad? -Lad mig se.
Gudskelov.
Hvor var du? Vi var bekymrede.
Skete der noget?
Huslejen er betalt. I skal ikke bekymre jer mere.
-Hvordan kan vi lade være? -Ángela.
Vi taler senere.
Jeg forstår det ikke.
Hej, skat.
Vi savnede dig i går, men din ven klarede det godt.
Vil du snakke?
-Skal vi bestille kinesisk? -Jeg er ikke sulten. Tak, Lidia.
Det er okay.
Hvis du ændrer mening,
så ved du, min dør altid er åben.
Og alle andres også.
Og hvis du skammer dig, så husk, at vi håndterer skam hver dag.
-Vi vender det til lykke. -Ja.
Og arbejd ikke for sent.
Jeg skal nok gøre det færdigt.
Farvel.
Godnat.
A. D.!
Hvad laver du? Hvad er der galt?
A. D., stop.
-Lad mig være. -Stop.
Hør på mig, skat.
Du skræmmer barnet.
Så, så.
Ángela. Vi er her.
-Vi har dig. -Jeg vil ikke have, der sker noget.
Min krop, Gato.
Ángela.
-Det er okay. -Der må ikke ske mere.
-Med min krop. -Der sker ikke mere.
Det lover jeg. Vi passer på den sammen.
-Ikke? -Selvfølgelig, skat.
Selvfølgelig. Der sker ikke mere med den.
Okay? Vi er her hos dig.
Det er okay.
Du talte hele natten.
Hvad sagde jeg?
Jeg ved det ikke. På et tidspunkt spurgte du om De Ti Bud.
Hvorfor kom du?
Fordi…
…de sagde, hvordan du havde det. Og fordi…
…jeg ikke kan holde mig fra dig.
Og fordi jeg hader smerte, A. D.
Jeg kan lide at høre dig sige mit navn.
Jeg hader smerte. Din og min, Adela.
Det har jeg savnet.
Virkelig, frøken?
Hvad gør vi nu?
Vi insisterer.
Vi insisterer, skat.
Kom, op med dig.
Ud af sengen.
Op, kroppen er doven og vil gerne ligge stille.
Se.
"Vi må fejre og glæde os,
for din bror, din søster eller dette rod døde, men er levende igen.
Hun var fortabt og er fundet."
Din store idiot.
Hvad laver du her?
Herrens veje er uransagelige.
Vil du virkelig tale som en præst?
Det var de to.
De ringede og fortalte om dig, og jeg kom med det samme.
Kom, lad os gå ud på altanen.
-Gaden er smuk. -Gå.
Se.
Vil du ned?
I morgen.
I morgen. Ja.
Jeg er ikke kun stilheden
Jeg er ikke såret, jeg ikke kunne lukke
Jeg er ikke kun frygten i spejlet
Der skubbede dem væk, der ville omfavne mig
Jeg efterlader spejlbilledet, der fik mig til at tvivle
Jeg placerer mig selv i mine egne hænder
Jeg klæder mig af langsomt
Min krop er mit hjem
Jeg er mit eget hjem
Jeg gemmer mig ikke længere i gamle løgne
Jeg tier ikke stille for at bevare freden
I mine øjne bærer jeg det lys, der kommer
Jeg er mit eget flag
Jeg står fast i min fred
Og med vinden
Begynder jeg at danse…
Jeg lader det være op til mig selv
MIN KÆRESTE SEÑORITA
Jeg afdækker mig selv langsomt
Min krop er mit hjem
Jeg er mit eget hjem
Jeg vælger lyset
Jeg vælger mine skridt
Jeg vælger mit navn
Jeg vælger min kærlighed
Jeg konfronterer mine skygger
Skylden, forklædningen
Jeg byder pigen velkommen
Der ikke vidste, hvordan hun skulle råbe
Jeg omfavner vreden
Der engang gjorde mig tavs
Og vanen
At holde vejret
Jeg efterlader spejlbilledet
Der fik mig til at tvivle
Jeg efterlader blikket
Der forsøgte at begrænse mig
Jeg går på museum, når jeg er ensom.
-Ved du hvorfor? -Hvorfor?
Fordi her er så stille og roligt.
Når jeg går derud igen,
overrasker livet mig med dets liv og røre.
Føler du dig ikke mere ensom derude?
Det hænder.
Men jeg føler mig levende.
Det føles dejligt.
Frøken.
Følg mig til udgangen.
Tak.
Jeg hviler i mig selv
Jeg afdækker mig selv langsomt
Min krop er mit hjem
Jeg er mit eget hjem
Jeg vælger lyset
Jeg vælger mine skridt
Jeg vælger mit navn
Jeg vælger min kærlighed
Tekster af: Charlotte Reeve