Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
YAAMAVA’ SZÍNHÁZ
ÁLMODJ TOVÁBB
Hölgyeim és uraim! Élőben a Yaamava’ Színházból,
hatalmas tapsot kérek Mike Eppsnek!
Mi a helyzet, Yaamava’?
Szexi csajok, hol vagytok?
Baromi jól néztek ki ma este.
Köszi, hogy eljöttetek.
Hol vannak a mexikóiak?
Kisurranhattok hátul, ha jönnének a bevándorlásiak.
Mindenhol ott vannak ezek a rohadékok.
„Tudom, hogy a Mike Epps-show-n járnak ma este.”
Donald Trump is baszakodik velük. Két hete nem ettem egy jó tacót.
Bujkálnia kell a tacós emberemnek.
A házánál kénytelen árulni. „Gyertek a pecómhoz!”
De én imádom a mexikóiakat.
Nem zárhatják ki a mexikóiakat. Esélyük sincs!
Olyan kemények, hogy bármin képesek áthatolni.
Láttam egyet előugrani egy másikból. Ott termett a rohadék!
Mondom: „Ebben a mexikóiban volt egy másik!”
Donald Trump nem szarozik, tesó. Falat építtetett a mexikóiakkal.
Nehogy bevarrjanak,
mert így sosem kapok elnöki kegyelmet!
Jön majd, hogy „Nem, csúnyákat mondtál rólam a Yaamava’ Színházban.
Mindent hallottam, Mike.”
Szarik bele, tudjátok?
Még a saját szavazóit is baszogatja.
Elég nagy szívás, mi?
Az utcai suhancok imádják.
Higgyétek csak el! A dílerek istenítik.
Hiszen ők is bűnözők. Ezért szeretik.
Elengedhetné már azokat az ócska öltönyeit.
Biztos, hogy a Macy’sből szerzik be neki.
A stábja is gáz. Dr. Oz is mögé állt.
Mi a picsa? Mihez kezdenek együtt azzal a kreténnel?
Van ez a…
Egy rakás cuccom van ezeken a teherhajókon. A fele sem érkezik meg.
A hajnyírómért inkább odaevezek azokhoz a szaros hajókhoz.
„Dobjátok már le a hajnyírómat!”
Rengeteg cucc akad el a vámon. Tényleg nem kis mennyiség.
Nem tudtam nem észrevenni azt a sok póthajat.
Jobb, ha feltankoltok, csajok,
mert nemsokára…
úgy fog kinézni, mint egy kopasz naposcsibe.
Lassan mintha egy hagyma lenne körülötte.
Ha a feketék azt hiszik, megúszhatják, tévednek. Mi jövünk.
Megjelenünk a felsorakozó hajók előtt.
Megjött értünk a luxus tengerjáró. Felszállunk rá.
Így csináljuk mi
„Vissza a hajóra, feka!”
A feketék nem tartanak össze, basszus!
Amint egy fekete pénzhez jut, az első az,
hogy „Nem akarok feketék között lenni.
Ott van pár fekete. Vigyétek innen őket!
Feketékkel nem foglalkozom.”
Ha a feketéknek lesz egy törzshelyük, és azt hiszik, ők az egyedüli feketék,
mikor bemegy még pár fekete arc,
kiakadnak, hogy ugrott a helyük.
„Jól elcseszték a helyünket.”
„Ez nem csak a ti helyetek!”
Őrület! Azt hittem, Diddyt kiengedik.
Azt hittem, hazamehet.
Igen, elég durva.
Diddy ellen nem peres eljárás folyik, hanem „perverzeljárás”.
Azért ül, mert egy perverz, tesó.
Ha rólam derülnének ki dolgok, már villamosszékben ülnék.
Hogy én mennyi törpe kurvát keféltem végig az országban!
Már kiengedték volna Diddyt,
ha nincs az a felvétel, ahogy törülközőben menekül.
Lábon rúgja Cassie-t, majd visszasiet a szobába.
Szerintem amiatt került börtönbe.
Sosem voltam meghívva a bulijaira.
Ismertem, de nem hívott meg.
Biztosan kilógattam volna a farkam egy olyan bulin.
„Ott megy Mike Epps!”
„Ebben a szobában van. Gyertek!”
Itt mindenki perverz. Egy kis vörös fény,
és mindenki begerjed.
Nem sajnálom az elkábított lányokat.
Ingyen italokat fogyasztottak. Azokban van a drog.
Innál valami szart ingyen?
Hozok egy kis droggal teli puncsot.
Elcseszett lehet híresként börtönbe kerülni.
Diddyt is azzal basztathatják,
hogy „Melyik az az egy számotok?
A francba! Megvan! Az a Faith Evans-ös!”
Tudjátok, mi basz fel? Hogy a fehérek nem képesek
megkülönböztetni a fekete embereket.
Egy fehér hölgy mellett utaztam.
Csak ültem ott. Mindenki felismert, hogy „Hé, Mike Epps!”
A hölgy pedig megkérdezte: „Ki maga?”
Azt mondtam: „Chris Brown.”
„Igen, Chris Breezy vagyok.”
Erre ő: „Úgy tudtam!”
Mondom: „Igen, Chris Brown vagyok, épp egy koncertre tartok.”
Biztosan a lányával telefonált,
mondta neki, hogy ki mellett ül.
És a nézéséből tudtam,
hogy a lánya azt mondta: „Kizárt, hogy Chris mellett utazz.
Akárki is az, hazudik.”
Mert elkezdett végigmérni.
Mondtam, hogy „Tudassa vele, hogy Chris Brown vagyok!”
Igen!
Van itt pár gyönyörű hölgy ma este. Hol vannak a gyönyörű hölgyek?
Akad pár csúnya ribanc is.
Igen, besurrant pár rusnyaság is.
Nem bírom, ha eljátsszák, hogy nehéz megkapni őket.
Nehéz megkívánni is, a picsába!
Mondok valamit. Ha csúnya vagy, menj el edzeni!
Maradj tiszta!
És megduglak.
A vonzó külső nem garancia a jó illatra.
Volt dolgom néhány halszagú ribanccal az eddigiek során.
Tudod, mit fogok tenni? Feltekerem az ülésfűtést.
És ha sülthal szagát érzem, repülsz mellőlem.
A nők mindig azt hiszik, tőlünk kaptak el valamit. „Viszketek!”
„Megittál egy láda Pepsit.”
„A Pepsitől is viszketni fog a puncid.”
„Nézd, itt egy kis dudor!”
„Nyomd ki! Pepsi van benne.”
Az újgenerációs punciból Pepsi lövell ki.
Az összes itt ülő férfi hitte már magát AIDS-esnek.
Gyerünk, ismerjük be!
Gumi nélkül dugtunk, és két évig nem aludtunk.
Hol vagytok?
Megy az öndiagnosztika. „Igen, ez én vagyok.
Semmi alvás, csak fosás és fejfájás. Meghalok.”
Elkezdesz edzőterembe járni. „Kifutom magamból ezt a szart.”
Volt már ilyen? Gumi nélkül dugtatok, és nem aludtál két évig?
Fel akartad hívni, néztél a telódra,
majd tárcsáztál.
Nem hívhatod fel, miután gumi nélkül megdugtad,
hogy megkérdezd: „Nem vagy AIDS-es?”
Nem, azt kell mondanod: „Örülök, hogy mindened egészséges.”
Ha nem mond semmit,
jöhetsz azzal: „Hallottad, mit mondtam?”
Nem értem ezeket a hosszú, elbaszott kapcsolatokat,
hiszen az első randin minden kiderül.
Komolyan. Figyelni kell, mit mond a másik!
Ott ülsz egy nővel, és azt mondod: „Te őrült vagy.”
Ha azt feleli: „Tudom, sokan mondják.”
Jobb, ha azonnal lelépsz!
Hagyjuk ezt! Nem rendelünk mást. Indulás!
Ez rátok is érvényes, hölgyeim. Randiztok egy pasival.
Gyémántokat hord, Rolls-Royce-szal jött.
Rákérdezel a munkájára.
Azt feleli, gyepgondozással foglalkozik.
És ez téged felizgat, a rendőrség meg behívat.
Együtt mentek a börtönbe. Biztos, hogy drogdíler.
Mi van ezekkel a seggimplantátumos nőkkel,
akiknek a foguk meg ilyen?
Megvan a popsi és a…
Csomagban adják? A popsi és a fogsor együtt jár?
Mintha babacipő lenne a szájukban.
Mi a fasz?
Nem értem. Minél vonzóbb egy nő, annál csóróbb.
Gyönyörű, de kibaszott csóró.
Nem, ez tényleg így van. Olyanok, mint Kodak Black bankszámlája.
Nyugdíjszámlát is nyitnak a ribancok.
Van ilyen? Tököm tudja, hogy működik ez.
Nem részesültem megfelelő oktatásban,
de híres lettem a semmittevéssel.
Szóval itt egy lassú arc előttetek, akinek összejött.
Mert nem jártam… A matekhoz semmi közöm, tudjátok?
A józan ész segített a túlélésben.
Nem tudom, nektek van-e, de nekem segített.
Komolyan.
Mikor elindítottam a bizniszt,
egy könyvelőre bíztam a pénzügyeimet,
de nem voltam jó matekos.
Azt mondtam, értem, de nem értettem.
Azon agyaltam, hogyan érjem el, hogy ne lopjanak tőlem.
Tudjátok, mit tettem? Volt egy nagy értekezletünk.
És egyszer csak kiejtettem a zsebemből egy fegyvert.
„Elnézést. Véletlen volt.”
„Kellemes estét mindenkinek!”
Mondom: „Semmit nem fognak lopni tőled.
Ha eddig loptak, többé nem fognak.
Mert szarrá lőlek, ha rájövök.”
Sokféle gyönyörű nő ül itt.
Fehér, spanyol. Mindenféle…
Egész életemben csak fekete nővel voltam együtt.
Értitek? Csak feketével.
És elfáradtam.
Kizsigereltetek.
Több millióval akasztott le a sok lotyó.
Komolyan mondom.
Kizárólag fekete nőim voltak. Igen.
Ha esetleg úgy alakulna, de remélem, nem fog,
hogy nem lenne több fekete nőm,
akkor egy kínait választanék.
Elegem van ebből.
Annyit mondana: „Jaj, Mike, túl nagy a farkad, nigger!
Fájdalmat okozol vele, tesó.
Túl nagy a pöcsöd, nigger.”
Azt mondanám: „Hozd azt a zöld teát, ahogy kértem!”
Sok pasi mellett ül ma itt a felesége,
a nője, a csaja, vagy hívjuk bárminek,
de tudnotok kell, hogy kik ők nektek.
Nem érdekel, mennyi pénzetek van. Ők a gondviselőitek.
Így van. Ezek a nők a gondviselőitek.
Az is lehet, hogy segítenek a járásban.
Hiszen a gondunkat viselik. A gondviselőink.
Mondok valamit. Gondviselők. Így igaz.
A nők gondviselők.
A pénzetek szart sem ér, ha nincs valaki, aki segít kezelni azt.
Igazam van, hölgyeim?
Kell valaki, aki gondoskodik a pénzedről.
Ezért ruházta fel Isten őket több értelemmel.
Egy kissé okosabbnak… sokkal okosabbnak teremtette őket.
Sokan nagyon lassúak vagyunk, amikor…
A legtöbben… mindnyájan…
elképesztően buták vagyunk, ha nőkről van szó.
Nem mondják neked, hogy hülye vagy,
mert tudják, hogy akkor véged.
Megsemmisülsz.
A barátaiknak viszont elmondják.
Mikor telefonon beszélnek, és te nem hallod,
azt mondják: „Ennél hülyébb szarházival
még nem találkoztam.
Istenem, de ostoba!
Képzeld, mit művelt tegnap este ez a fasz!
Bejött ez az idióta. Visszahívlak.”
Kis pimaszok tudnak lenni.
„Megjött Goofy. Visszahívlak.”
Fogalmunk sincs, miket mondanak rólunk.
Tudjátok, még mit? Ez mindig betalál.
A szemedbe mondják, hogy „Hűha!”
„Tényleg? Hűha!
Vagyis nincs nálad idiótább barom.”
Hölgyeim, megosszam, mi miket mondunk rólatok?
- Szeretnétek hallani? - Igen!
Pofádat befogod!
Hozz egy Ozempicet! Csak hülyülök.
Ez varázslat
Nem akarnak ilyet hallani. Dühösek, amiért ezt mondtam.
Arra kérték Istent, hogy szívasson minket.
Ez megvan?
„Istenem, bassz ki velük Jézus nevében!”
„Halleluja, kapd el ezt a niggert!”
Ezt mondják a nők.
„Haver, bajban vagy. Isten velem van.
A karma jól seggbe fog rúgni.
Isten az én oldalamon áll.
Mondom, Isten megbüntet azért, amit tegnap tettél velem.”
„Csak használtam a krémedből.
Rám küldöd Istent, amiért vettem belőle?”
Egy nő, miután elhagyja a fasziját, éli tovább a kis életét.
Kiakadsz rá, hogy „Csak nekem fáj, neked nem is.”
Nem, ő eljár golfozni, meg ilyesmi.
Ilyenek a nők.
Szakítanak veled,
és belevágnak valami teljesen új dologba.
Fodrászhoz mennek. Úgy néznek ki, mint a kakasok.
Te meg csak nézel, „Mi van?
Az új pasid miatt totál idiótán nézel ki.”
Mi nem tudjuk, mit kezdjünk magunkkal.
Elkezdünk hülye ribancokat feleségül venni.
Nem szeretnéd, hogy a régi nejed lássa az újat.
Leadtál az igényekből.
Ez alapján úgy érzem, sosem kellett volna leállnom veled.
Szörnyen néz ki.
Miután otthagyod a nődet,
a haverjaidból előtör minden, amit eddig gondoltak róla.
„Szard le, tesó!”
„Cápaképű ribanc.”
Erre te: „Hé, haver! Még szeretem. Nyugi!
Még van esélyünk.”
A nőknek brutális hatalmuk van. Az egész házat ellened fordítják.
A gyerekek nem beszélnek veled.
A kutyád sem játszik veled. Mondom: „Baszd meg te is!
A sok csontnak, amit adtam, azért örültél!”
Az egész család a hálóban van. A ház többi része a tied.
Viszik be a kaját a konyhából. „Szeretlek, apa.
Imádkozunk érted.”
Te meg éhesen és magányosan ülsz a nappaliban.
Tévézés sincs. Semmi.
És ha nem jössz össze senkivel, csatlakozol a szupermarketben
a többi magányos férfihoz a melegételes pultnál.
A házban nincs kaja.
Megosztok valami újat magamról.
Fiatalon sok idősebb nőt dugtam meg.
Nagyon élveztem.
A nénikéim barátnőit is megdugtam.
Az egyiket Nellnek hívták. Micsoda mellei voltak!
Megkért, hogy ne mondjam el senkinek. Mondom: „Úgy lesz.
Te ne mondd el senkinek!”
„Ez a lényeg.”
Sok fekete pasi próbálkozik a túléléssel.
És az egyik legjobb túlélési technika az, ha szerzel egy fehér csajt.
Amikor ilyen párokat látok,
olyan, mintha a pasi egy mentőcsónakba kapaszkodna.
Mintha lebegnének.
Nem fulladtok meg.
A fehér csajjal elkaptok egy nagy hullámot.
Kapaszkodj a fehér lányba!
Így van.
Igen.
Főleg, ha a fehér nőddel ültök a kocsiban,
és megállít a rendőr, „Megoldod, Sarah, csak szállj ki!”
A fehér csajok rögtön rájuk ugranak. „Miért állított meg?”
A fekete csajokat fejbe vágják egy gumibottal, megbilincselik,
majd beviszik a sittre.
Nem hiába van a feketéknek fehér csajuk.
Lakbért sem kell fizetniük, ha együtt élnek.
Ezzel akarnak kompenzálni a minket ért abúzusokért.
Ezért nem kell beszállnod a lakbérbe.
A farkaddal tudsz fizetni neki.
Kapsz egy 3500 dollárt érő faszt.
Ez fedez mindent, a vizet, a villanyt.
A fekete nők a melóhelyedre is bemennek, ha pénz kell nekik.
Shanini kint vár a parkolóban.
„Ki a fasz?”
Egyből ezzel jön: „Befizetném a számlát.”
„Letehetném előbb a melót?”
Fekete nők, fehér nők, totál különbözőek.
Teljesen mások.
Egy fehér nő nem lesz dühös, ha megcsalod.
Annyit mond: „Oké. Neked segítség kell.
Tényleg. Neked segítség kell.
Felfogtam.
Megdugtak gyerekkorodban, és te most mindenkit megkúrsz.”
Erre te: „Hé, erről mikor meséltem neked?”
„Megértem, Raymond.”
A feketék meghalnak a nevetéstől. A többiek meg csak pislognak…
„Ezek tényleg így élnek?”
„Nem kevés trauma!”
Úgy látom, egész Compton itt van ma.
Igen.
Bevonzottam őket. Mindenféle embert bevonzok.
Velem vannak, értitek? Igen.
- Igen. - Gyereket akarok tőled.
Leszarom, hogy te mit akarsz.
Elmondom, mi nem fog történni.
Én is szeretlek.
Mindig azt hittem, hogy a külsőmmel szerzem a csajokat.
Dehogy. Csak a pénzem miatt sikerült.
Fizető kliens voltam.
Ez vagyok én. Először kapsz egy táskát.
Igen, kapsz tőlem egy táskát.
Aztán egy kocsit.
Utána elviszlek utazgatni. Szeretsz utazni?
De csak az Államokban.
Elviszlek Floridába, ilyesmi. Útlevélre még nincs szükséged.
Később eljegyezlek.
Majd összeházasodunk.
Aztán rajtakapsz, hogy megcsallak, elválunk, minden a tiéd.
Ebben a sorrendben.
Mondok nektek valamit. A nők képzeletben csalnak meg.
Értitek?
Azon gondolkodnak, kivel dugnának.
Ha látnád azokat a faszikat, akikkel a nőd képzeletben kúr,
azonnal megszabadulnál tőle.
Azt kérdeznéd: „Melvin, a UPS-es futár?”
Jó lábai vannak a sok cipekedéstől!
„Reggel kinyírom a rohadékot.
Melvin, halott vagy.”
Nézem itt ezt a sok embert.
És nem szívatásból mondom,
de szerintem minden fehér ember zsaru.
Bizony. Az összes fehér embert kibaszott zsarunak tartom.
Mert ők imádnak önbíráskodni.
Álltam a minap a Dick’s Sportáruházban,
és volt ott egy fekete srác,
aki épp fizetett a kasszánál. Egy rakás cucc volt nála.
Mondta, hogy gyorsan hoz valamit.
Az eladó azt felelte: „Ha kiáll a sorból, előre kell engednem…”
A srác közbevágott: „Nyugi, csak oda megyek!”
A nő erre: „Uram, ha elmegy…”
A srác felhúzta magát: „Lószart!”
Egy fehér arc állt a sorban, akinek semmi köze nem volt az ügyhöz.
Megszólalt: „Nyugi, tesó!”
Mondom: „Baszki!”
Szóval a feka srác pipa lett: „Semmi közöd ehhez, faszfej!”
Gondoltam: „Ez jó buli lesz!”
Elhiszed, hogy a fehér arc előhúzott egy bilincset a zsebéből?
És nem értem, miért, de a feketék gyorsan lehiggadnak, mikor egy rendőr…
Összehúzta magát, és azt mondta: „Nem csináltam semmit.”
Elhiszed, hogy ez a fehér fasz megbilincselte a srácot,
majd elővette a telóját, és felhívta a rendőrséget?
Csak néztünk, hogy „Várjunk csak, ez nem is rendőr!”
A srác teljesen megkattant.
„Vedd le ezt a kurva bilincset!”
Megjelent olyan 15 rendőr.
Mindenhol zsernyák, felfegyverkezve.
Bevitték a fehér srácot, amiért rendőrnek adta ki magát. Elhiszitek?
Lecsukták, amiért eljátszotta, hogy rendőr.
Nem láttam a fekete arcot. Megkérdeztem, hol van.
Azt mondták, bilincsben az autóban.
Tíz éve keresik a szemétládát.
Ezek a szökevények nem tanulnak.
Én mondom, haver.
Tudod, min vagyok ki? Mindig feketének gondoltam magam.
Ötvenöt éves vagyok. Fekete férfiként tekintek magamra.
A fehéreket „sápadtarcúaknak” hívom,
és minden hülyeségnek, amit nem szabadna
fehérekre mondani.
Elutaztam Afrikába. Soha többé nem megyek vissza.
Ugye feketének tartom magam.
Erre mikor veszem fel a táskám, ott van két afrikai srác.
Azt mondják: „Nem olyan, mint mi.” Mondom: „Ki nem olyan, mint ti?”
Rólam beszéltek.
„Miről beszéltek?”, kérdezem.
„Te másmilyen vagy.”, mondják. „Milyen?”, kérdem.
Erre ők: „Nem tudjuk.” Én meg: „Ez baromság.”
Mondom: „Fekete vagyok.”
Erre ők: „Nem.
Egy netes oldalon rákereshetsz a gyökereidre…
hogy többet tudj meg magadról!”
Mondom: „Oké, lássuk!” Két okostojás.
Felmentem az oldalra, mint egy idióta.
Megvan, ahogy kiírja az etnikai hovatartozást?
Ott állt, hogy „fehér férfi”.
Fehér vagyok.
Nézzétek az orromat oldalról! A fekáké nem ilyen.
Mint a csávó a tízcentesen! Nézzétek a kis fehér fickót!
Papolok itt a feketék jogairól,
közben meg fehér vagyok.
Hát nem szívás?
Tudjátok, sokan hisznek abban, hogy a Mennyben kötnek ki, de végül nem.
Főleg az idősek.
Biztosra veszik, mert sok év van mögöttük.
Igen.
„Az Úr már vár rám.” „Nem, sok szart műveltél a 40-es években.
El leszel picsázva. Nem úszod meg.
Szerinted neked nem kell bűnhődnöd?”
Úgy nevetsz, mintha be lennél állva.
Tényleg nem fogod megúszni, szarházi.
Az emberek majd jönnek azzal, hogy „Jobb helyen van.”
A Pokol meg üres.
Igen.
Majd a Mennybe jutsz.
Felmész, találkozol azokkal, akik nem jutottak be,
mint a barátod nagyanyja, Miss Turner.
„Miss Turner, mi történt?” „Drágám, nem tudom.
Ránéztem Jézusra. Meglátott, de továbbment.
Tudja, hogy követtem Isten útját.”
A mentális egészség nagyon fontos.
Kurva komolyan kell venni.
Ha ismersz mentális problémákkal küzdőt, légy vele türelmes!
Ez valódi probléma, és szükségük van a szeretetre.
A minap felhívott egy barátom. Szomorú volt.
Megkérdeztem, mi a baj. Azt mondta, feladja. Azt feleltem: „Ez nem ránk vall.
Hiszünk Istenben. Erősek maradunk, tudod?
A következő napra gondolunk.”
Értitek? Igen.
Nem adjuk fel egyhamar. Csak egy életünk van.
Nem adjuk fel.
Beszélgettünk, és egyetértettünk, hogy nincs megállás.
Tudtam, min megy keresztül, és küldtem neki egy kis pénzt.
Másnap megkérdeztem, hogy van. Azt felelte: „Sokkal jobban.”
Két héttel később hívott a neje: „Ray fel akarja adni.”
Mondom: „Megint ez!”
Azzal jöttem: „Ezúttal hagyd neki!
Elfáradtam.
Én is. Ő is.
Te is fáradt vagy.
Nem neki való ez a világ. Hadd menjen!
Van, akinek nem jön össze. Belefáradtam.”
És nincs több pénzem életeket menteni.
Nemrég azt hittem, szívrohamom van. Kijöttek a mentők.
Feküdtem a padlón.
Azt éreztem, fel kell néznem.
Ott volt a rendőrség. Mondom: „Várjunk! Ezt nem!
Titeket senki nem hívott. Tűnés innen!
Itt nem fogtok baszakodni.”
Ezek házkutatást végeztek, amíg a padlón feküdtem.
Ott keresgéltek.
Találtak valamit. „Most megvagy! Nézd csak, mi van itt!
Utánuk mi jövünk. Megvizsgáljuk, amit találtunk.”
Lehet, hogy most tündöklök itt előttetek,
de nem mindig voltak fényesek a kilátásaim.
Elég rögös utakon kezdtem, tudjátok?
Igen, az eleje nehézkes volt.
Egy időben kajajegyeket osztogattak. Nekünk is.
De régen véget ért ez a rendszer.
Kajajegyeken éltünk, aztán elvették tőlünk, ilyesmik voltak.
Szociális munkás is járt hozzánk.
Jött egy fehér hölgy, anyám elküldött játszani.
Maradtam hallgatózni. Anyám ráugrott.
„Nem vagyok köteles beszámolni a magánéletemről, ribi!”
Csak akkor kaphattál ételjegyet, ha nem volt férfi a háznál.
Ezért amikor jött a szociális munkás,
Tony bácsinak menekülnie kellett.
Azt mondták: „Láttunk egy férfit a házában.
Nem kap több ételjegyet.”
Elbaszott egy dolog, haver.
Régebben mindenféle melót kipróbáltam.
Dolgoztam a Hardee’sban is. Ismeritek?
Ilyen közép-nyugati cucc.
Dolgoztam a Hardee’sban.
Mindegyik munkahelyemen drogot árultam.
Mindenhol én terítettem a füvet.
A főnök meg nézett, miért vagyok jobban kitömve a többieknél.
Ha melóban árulsz, péntekig adhatsz haladékot a hitelre.
Aztán leérettségiztem.
Egy 7-Elevenben dolgoztam. Árut csomagoltam, ilyesmi.
És a díler haverjaim hozzám jöttek kis zacskókért.
Ilyen kis szendvicses zacsik.
Vették, mint a cukrot.
Ékszereket hordtak. Kinevettek.
„Még mindig ezt csinálod?” Erre én: „Mert ti mit?”
Semmi közöm nem volt a dílerkedéshez Jehova-tanújaként.
Lakás- vagy kocsiajtókon kopogjak?
Igen, semmi közöm nem volt… Anyám nem tudott a dílerkedésről.
Fogalmam sem volt, hogyan kell árulni, pedig érdekelt.
Videókat néztem, meg minden.
N.W.A-t hallgattam. Mondom, „Én is árulni fogok.”
A bátyám, John, pedig azzal jött, hogy fekete öltönyt vesz nekem.
Én meg: „Minek?”
„Mert ki fognak nyírni.”
De mivel Jehova-tanúja voltam,
rendes dílerként ismertek.
És a drogosok szerettek.
Tényleg sajnáltam azokat, akik vásároltak tőlem.
Átadás előtt azt mondtam nekik: „Változtass az életeden!”
Aztán kifizették. „Add csak ide a pénzed!”
Különben másé lesz.
Egyszer egy informátorba botlottam.
Egy M&J’s nevű bárnál történt.
Épp előtte vettem meg a cuccot. Megvan az, amikor először tankolsz fel?
Bezacskózod a frissen szerzett anyagot.
Ültem a kocsimban a parkban, és árultam a cuccot.
Valami azt súgta: „Ezzel a taggal ne üzletelj!”
Izgett-mozgott. „Gyerünk, mennem kell!”
És eladtam neki.
És ahogy odaadtam, és szálltam ki a kocsiból,
megjelentek a kábszerellenesek.
Bevarrtak több mint hét gramm kokain birtoklásáért.
És ha rákeresel arra, hogy „Mike Epps rendőrségi fotója”,
láthatod az elfogásom utáni arcomat 1990-ben.
Nézd meg a képet!
Nézd csak meg! Adok időt. Nincs telefonod?
Képzelj el engem 1990-ben!
Keress rá, miután hazaértél!
Csak ültem ott. Az a rohadék meg…
Próbáltam hangsúlyozni a rendőrnek, hogy „Csak fogyasztó vagyok.”
Erre ő: „Te nem fogyasztó vagy.” Erre én: „De, csak fogyasztom.”
Erre ő: „Nem, a mennyiség mást jelez.
Árultad.”
Az arc, aki felültetett, ő is függő volt. Nem találták meg.
Próbálták elérni, hogy tanúskodjon ellenem,
de nem találták.
Így 20 év helyett kaptam nyolcat.
Ebből öt év felfüggesztett,
és két évet húztam le a Marion Megyei Börtönben.
Két év a Marion Megyei Börtönben.
Ülök a kibaszott börtönben,
és nagyjából úgy néztem ki, mint most.
Arcszőrzet nélkül. Göndör hajjal.
Súlyos arcok vettek körül.
És a sok duma a szappanleejtésről meg a ragadozókról,
mind igaz.
Egyszer odajött hozzám egy pasas.
Úgy nézett ki, mint egy felpöffedt kígyó. Nagydarab volt.
Odajött, és azt mondta: „Torkon foglak vágni.”
Mondom: „Mi van?
Nem csináltam semmit. Nem is ismerlek, tesó.”
Biztosan meg akart dugni. Így szokták csinálni.
Elkezdenek zaklatni, és ha hagyod, folytatják.
Gondolom, így akarta elérni a célját.
Elkezdtem agyalni.
Úgy voltam vele, hogy megharapom, ha muszáj.
A harapás gecire tud fájni. Igen.
Ha valaki földre küld, harapd meg! Elenged.
Szétharapdállak, nigger.
Mint egy Big Macet. Ha rám rontasz, kiharapom a beled.
A rohadék nem gondolta, hogy át akarom harapni a torkát.
Mondom: „A rohadt életbe!” Kibaszott ideges voltam.
Megjelent egy Louie nevű tag.
Nagydarab.
A másiknál is brutálisabban nézett ki.
Azt mondta: „Mike.”
Erre én: „Louie.”
Drogfüggő volt.
Az utcáról ismertem, drogos volt.
Akkoriban egy csóró kis vézna gyerek volt.
A börtönben viszont kipihente magát, rendesen evett, edzett,
egy szörny lett belőle.
Mondom: „Louie!” Erre ő: „Mike, te meg?”
Mondom: „Elkaptak terítés közben.”
Erre ő: „Neked nem szabadna itt lenned.
A nővéred hogy van?” Ismerte.
Kérdezi: „Hogy van, Julie?” Mondom: „Jól.”
Erre ő: „Ha bármi gondod akadna…” Erre én: „Lenne itt valami.”
„Kérnék egy apró szívességet, tesó.
Hallod?
Van egy kis gond.”
Kérdezi: „Mi az?”
Mondom: „Ott áll.”
Kérte, hogy mutassak rá. Erre én: „Nem. Minket néz.”
Gondoltam, ha rámutatok…
Mondom: „Ott van. Nem mutatok rá.”
Haver, odament hozzá, és a fülébe súgott valamit.
Aztán visszajött, azt mondta: „Mike, figyelj!
Mindenkit zaklat, de egy kis ribanc.
Rád sem nézhet, a közeledbe sem mehet.”
Mondom: „Oké, köszönöm.”
Szóval a tag így ment el mellettem egész idő alatt…
Gondoltam: „Mi a picsát mondhatott neki?”
„Köszönöm.”
Aztán szabadultam.
Nem volt hova mennem. A nővérem befogadott.
Megszületett a kislányom, Bria.
Az első lányom.
Ha bármit tehetnék a világon,
ha elmagyarázhatnám a lányomnak, hogy csak egy fiatal srác voltam akkor,
nem voltam felkészülve az apaságra. Értitek?
Néha évek kellenek ahhoz, hogy jó apává válj.
Tudjátok? Gyerek nevel gyereket.
És mikor dühös rád,
nem tudja, hogy azért, mert nem voltál elég érett.
A fejlődés időbe telik.
Szóval a születésekor a nővéremnél laktam.
Semmi képzettségem.
Semmi melóm.
Drogot árultam. A zsebeim üresek voltak.
Tartoztam pár dílernek a városban.
A tesómnál laktam, és a lányom anyjának
volt egy jó fej nagynénje, Janet.
Elnézett hozzánk Atlantából.
Azt mondta: „Mike, hallom, nem megy jól a sorod.
Ha Indianapolisból Atlantába jönnél
új utakat keresni, élhetsz nálam.”
Mondom: „Oké, szavadon foglak, Janet.”
Közben meghirdettek egy tehetségkutatót humoristáknak.
„Várjuk a tehetséges humoristákat a Seville’s klubban!”
Volt két haverom, Otis Brown és Gary Bates.
Fogadtunk.
Ilyenekkel jöttek: „Mike, vicces vagy. A börtönben is folyton poénkodtál.
Fogadjunk, hogy nem mersz kiállni emberek elé!”
Mondom: „Legyen!”
Odamentünk. Ötszáz dolcsiban fogadtunk.
Beléptünk, kaját és piát is árultak.
Tele volt utcai söpredékkel. Állt bent a cigifüst.
Elkezdtem vedelni.
Mondom: „Kemény vagyok. Szétszedem őket.”
Hátul álltam és piáltam. Mindenkit kifütyültek.
Én következtem. Végigröhögték.
Bumm! Mindenki nevetett.
Életem első fellépésén.
Utána a rádióban hallottam a nevem.
„Az újonc Mike Epps jövő héten a Seville’s klubban! Gyertek!”
Az egész város azzal jött: „Hallottuk a neved a rádióban.
Humorista vagy?” Mondom: „Igen, az.”
Elhívtam anyámat, a szomszédokat, mindenkit a rá következő héten.
Vettem egy öltönyt nyakkendővel.
Beléptem a helyre, és megláttam két arcot, akiknek tartoztam.
Mondom: „Jézusom!
A rádiós felhívás mindenkit idevonzott.”
Tudták, hogy a fellépésen megtalálják a seggemet.
Szóval ott volt két arc, akiknek tartoztam.
Hatalmasat égtem a színpadon, tudjátok?
Mindenki kifütyült.
Nem volt vicces.
Nem felejtem el. Ülök a kocsimban a Michigan Streeten.
Végtelenül szomorú vagyok.
Az első osztály óta egy rakás szerencsétlenség vagyok.
Elbaszott egy életem van csecsemőkorom óta.
Tudod, milyen érzés mindig elbukni?
Szóval vezetek, és rácsörgök Janetre.
„Emlékszel, mikor felajánlottad, hogy lakhatok nálad?
Készen állok lelépni innen. Humorista leszek!”
Erre ő: „Sajnálom.” Erre én: „Mit?”
Azt feleli: „Férjhez mentem, és ő más világ.
Nem olyan laza, amilyennek hittem.”
Azért odamentem.
Mondom: „Leszarom.”
Vettem egy buszjegyet.
A tesómtól kaptam 85 dollárnyi kajajegyet.
Mikor kitépkeded a kis füzetből.
Volt 85 dollárnyi kajajegyem és egy hibás 38-as kaliberű pisztolyom.
Néha kihagyott. Klikk!
Klikk!
Szóval, ha kivártad a klikkeket, a harmadikra kilyukasztott.
Ha ráértél, csak vártál, és nézted azt az ócska fegyvert.
Csak elsül majd!
Mikor megérkeztem Atlantába, felhívtam Janetet.
„Janet, Atlantában vagyok.”
Erre ő: „Hajnali három van. Mit keresel itt?”
Én meg: „Itt vagyok.” Erre ő: „Mondtam, hogy ne gyere.”
Erre én: „Janet, megmondom, mi van.
Reggel gyere értem! Vigyél el az Üdvhadsereghez!”
Úgy voltam…
Annyira vágytam a változásra,
hogy arra kértem, vigyen el hozzájuk.
Hajléktalanokkal alszom. Ha nem lépek le Indianából,
meghalok vagy lecsuknak.
Értek valamihez.
Humorista leszek. Tudtam, mit akarok.
Szóval ülünk a kocsiban.
A 85-ösön vagyunk, mikor elkezd sírni.
És…
azt mondja: „Mike…”
„Nem tudlak elvinni a hajléktalanszállóra.
Nem megy.
Eljöhetsz hozzánk, de a férjem este is dolgozik.
Háromig nem jöhetsz fel az alagsorból.”
Szóval az alagsorban bujkálok, mint Anne Frank.
Hallom a tévét. Sétálgatnak, de nem mozdulhatok.
Így telik el két hét.
Felosonok az emeletre, és a férje otthon van.
Feljövök egy szál gatyában, kezemben egy tál müzlivel.
Megfordul. Kérdezi: „Ki vagy te?”
Erre én: „Janet unokaöccse.” Azt mondja: „Kizárt.”
Felhívta telefonon. Janet mindent elmondott neki.
Leültünk beszélgetni. Azt mondtam: „Csak élni szeretnék.”
Mindent megosztottam vele.
Egy egész évig megengedte, hogy ott lakjak. Melót szerzett nekem.
Eltelt egy év. Megjött az adó-visszatérítés.
Beleírtam az egyik unokaöcsémet plusz 500 dolcsiért.
Akkoriban meg lehetett adni mint eltartottat, oké?
Megadtam az unokaöcsémet, kaptam 500 dolcsit.
T.K. Kirkland, humorista.
Ismeritek? Kibaszott T.K?
Azt mondta: „Jól tolod, de Atlanta nem a te tereped.”
„Akkor?”, kérdeztem. Azt mondta, Hollywood vagy New York.
Én meg: „Legyen Hollywood!” De azt ajánlotta, kezdjek New Yorkkal.
A rá következő héten ott voltam.
Dave Klingman volt a menedzsere.
Egy pici zsidó pasas volt. Danny DeVitóra hasonlított.
Egy buszmegállónál találkoztunk New Yorkban.
Beültem mellé,
megmutatta New Yorkot, elvitt stand-up klubokba.
Életem első ilyen klubját
Royale haverom vezette, aki a show rendezője.
Hó borított mindent. Brooklynban voltunk.
Miután elvitt a klubba, azt mondta, „Haver, jó vagy.
De még fejlődnöd kell. Menj vissza Indianába!”
Nagyon csalódott voltam, amiért ezt mondta.
Zokogtam, mert tudtam, hogy vége van. Megint elbuktam.
Akkoriban minden fehér arcnak volt egy fekete haverja.
Nem mindegyiknek, de nagyon soknak.
Ennek a pici zsidó csókának volt egy TC nevű fekete haverja.
Azt mondta: „Bemutatlak valakinek.”
Mindent megpróbáltam. Engem nem ráztok le.
Felhívtam három-négy fehér arcot is.
Aztán bemutatott TC-nek.
TC profi házfoglaló volt. Értett hozzá.
Összehaverkodott gazdag fehérekkel,
és náluk lakott, amíg nem voltak otthon.
Felajánlotta, hogy lakjak ilyen üresen álló házakban.
Azt mondta: „Keddig azért lépj le!” Fehérek házában laktam.
Élt ott egy Donny Lalonde nevű bokszoló.
Az ő sohói lakásában laktam, oké?
De épp árulták.
Ott feküdtem az ágyban a csajommal,
mikor megjelenik az ingatlanos…
„Istenem!”
Mondom: „Már itt sem vagyok.”
Az első tévés melóm New Yorkban a Veszélyes küldetés volt.
Nem tudom, megvan-e valakinek.
Malik Yobával és egy kis spanyol sráccal.
Aztán jött a Showtime at the Apollo.
Emlékeztek? Showtime at the Apollo?
Aztán előadóként léptem a színpadra. Tudjátok, kivel?
A Destiny’s Childdal.
Akkoriban még sehol nem voltak.
Kiszálltak a lepukkant limóból. Bevonultak.
Mind zöldfülűek voltunk. Tényleg.
A korai 90-es évekről beszélek. Sehol nem voltunk.
Az Apollo után jött a Def Comedy Jam.
Az is megvolt.
Majd bejutottam a Def Comedy Jam Tourba.
Mondom: „Haver, lépni kell! Ideje bevenni Los Angelest!”
Busszal mentem New Yorkból Los Angelesbe.
Hét napon át utaztam.
Felhívtam a haveromat, Red Grantet.
Azt mondta, aludhatok nála a padlón.
Így is lett. Red Grantnél szálltam meg.
Watsekában volt az apartman.
Ott laktam egy ideig.
Megismertem egy fiatal arcot, baromi rendes volt.
Jó srác volt. Marcusnak hívták.
A menedzseremnek mondta magát.
Én is elkezdtem ezt mondogatni.
De fogalmam sem volt, ki ez a srác.
Mikor megkérdezték, ki ő,
mondtam, hogy „Jó gyerek, de nem tudom, ki ez.”
Jövünk-megyünk, fellépést szervezünk.
A Comedy Store-ban
odajön Marcus azzal, hogy „Ice Cube pacsizni akar veled.”
Megfordulok, és…
ott áll Ice Cube és John Singleton.
„Azt a kurva!”
Ice Cube megkérdezi: „Helyzet?” Mondom: „Minden oké.”
Erre ő: „A színészet megy?” Mondom: „Hogyne!”
Elkezdtem meghallgatásokra járni. Hétszer kellett megjelennem.
Amikor azt hittem, enyém a szerep, rám nézett, azt sugallva:
„Tiéd a szerep.”
Csak bólintottam. „Köszi.”
De minden körben meghallgattak más humoristákat is.
Azt hittem, csak szórakozik velem.
Végül megkaptam a szerepet.
Felhívtam anyámat.
Szerény kis lakásban élt. Felhívtam.
Megkérdeztem: „Vágysz valamire?”. Mire ő: „Egy mosó- és szárítógépre.”
Mire én: „Kapsz egy házat.”
Erre ő: „Ne, mert a tb-járulékomnak annyi!”
Hétszáz dolcsit kapok havonta,
erre elcseszed a biztosításomat.
Nem adhattam neki csekket,
mert félt az ellenőröktől.
Összehajtottam a pénzt, odaosontam hozzá,
és átcsúsztattam neki.
Visszakozott. Kérdezem: „Mi a baj?” Erre ő: „Ezek mindent látnak.”
Mondom: „Anya, a konyhában vagyunk. Basszák meg!”
Húsz éve nem iszom.
Húsz éve józan vagyok.
A legkiválóbb színészekkel és színésznőkkel dolgozom együtt.
Az első filmem a Péntek esti gáz volt.
Igen.
A második a Nyeretlenek volt.
Kokóztam közben. Rendesen megadta a hangulatot.
Nézzétek meg újra! Kurvára be voltam állva.
Mikor az jött, hogy „15, 30, 35, 40…
negyvenöt, 47,”
pörgetett a kokó, mint a gép.
Szeretlek!
Szerepeltem Bernie Mac utolsó filmjében, A tuti duóban.
Ott voltam Bernie Mackel az utolsó filmjének a forgatásán.
Felbecsülhetetlen élmény volt.
Beszélgethettem Bernie-vel. Oxigéntartály volt nála.
Igen, az volt nála,
de egyet elmondhatok, így is jól érezte magát.
Folyton járt a szája.
Ilyenekkel jött: „Baszódjon meg az a sok punk köcsög!”
Megkérdeztem, mit tanácsolna egy feltörekvő humoristának.
Azt mondta: „Ne a pénz vezéreljen!” Mondom: „Mi van?”
Furán hangzik csóró, fiatal humoristaként.
A következő szerepem a Vad vakációban volt.
Utána jött a Seprűs esküvő.
Aztán pedig a Petey Greene.
Nem láttátok, mi?
Pótoljátok!
Én, Don Cheadle, Taraji, Chiwetel.
Nézzétek meg! Független filmek.
Majd Forest Whitakerrel jött a Vipaka.
Az összesben niggert játszottam.
Whitney Houstonnal is volt szerencsém együtt dolgozni.
Durva, hogy folyton együtt lógtunk a forgatásokon,
mert csak velem szeretett lenni.
Azt mondta: „Gyere, gyújtsunk rá!” Csak mi ketten.
Így cigizett a fal mellett.
Mondom: „Most kérdezz tőle valami nagyot!”
Azt kérdeztem: „Tináéknak van valamijük ellenetek?”
Mire ő: „Kizárt!
Semmijük sincs!”
Azt még elmondanám, hogy az utam teljes egészén
sokat álmodoztam.
És szeretném, hogy tudjátok, hogy álmodozni jó dolog.
Értitek? Néha kell egy kis álmodozás.
El kell távolodnod a normalitástól, ha sikeres akarsz lenni.
A kulcs a boldogság.
Az álmodozás mögött trauma is állhat.
Ha nem fogadnak el.
Szóval bármi is kell ahhoz, hogy azzá válj, aki lenni akarsz,
álmodozz csak!
Mike Epps vagyok. Szeretet!
Yaamava’!
RENDŐRSÉGI FOTÓ
MIKE ÉS BRIA
TC ÉS MIKE
MIKE FEGYVERREL
„ISTEN NYUGOSZTALJA AZ ÖSSZES BARÁTOMAT ÉS CSALÁDTAGOMAT,
AKIK SEGÍTETTEK AZ UTAMON.”
A feliratot fordította: Laczkó-Simon Emese