Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Jeg indser nu,
når jeg ser tilbage…
…hvorfor det var meget større end bare en hockeykamp.
I et andet år
mod en anden modstander i en anden tid…
…er det ikke den samme historie.
Overalt i landet så folk med.
Det får stadig folk til at smile.
Med en uhæmmet glæde.
Det hjalp os tilbage til, hvad vi var,
og hvad vi håbede, vi ville blive igen.
Som land havde vi brug for noget at have det godt med.
Og det var os.
Foran os har vi en meget sjælden sportsevent,
der ikke kræver forklaring eller overflødige adjektiver.
USA mod Sovjetunionen på et stykke is i Lake Placid, New York.
USA er helt klart undertippet.
Vi var ikke superstjerner. Vi var nabodrengen.
En helt normal gruppe fyre.
De skal slå russerne, det bedste hold nogensinde.
Det burde være en storsejr. Så dominerende var det sovjetiske hold.
Den ultimative konfrontation. Rusland mod USA.
Lake Placid ligner en genoptagelse af den kolde krig.
Det var mere end hockey. Det var vores livsstil mod deres.
Hockey var ikke en del af den amerikanske psyke
indtil dette uigenkaldelige, specielle øjeblik.
Vi var frække at tro, vi kunne gøre det.
Og ved du hvad?
Landet sagde: "Ja, for helvede."
Det var ikke en sportsevent, men amerikansk historie.
Slagskud. Det blev rettet af og gik ind.
Reddet af Craig, endnu et skud af Petrov.
USA!
Pavelich fører den frem. Op til Schneider.
Slagskuddet går ind!
Det er en enestående event, som aldrig kan gentages.
Her kommer de. Silk centrerer.
Mål! Det er en uafgjort hockeykamp.
USA er tæt på den største overraskelse i nyere olympisk historie.
Folk siger: "Hvad kan toppe det her?"
Og jeg siger: "Intet."
Tror I på mirakler?
Her er vi, Buzz.
Sjovt at være tilbage.
45 ÅR SENERE
Der er sektion seks, hvor vores familier sad.
- De sad der. Halvvejs oppe, husker jeg. - Ja, derovre.
Godt, Buzz.
Det var godt.
Det virker mindre herinde.
Jeg husker, hvor larmende det var.
USA!
KOM SÅ, USA
Man kunne føle det, når man sad her,
og jeg sad her meget, men…
Når jeg kommer her nu, tænker jeg meget på de her fyre og kammeratskabet.
Jeg tror ikke, vi anede, det ville ende sådan her.
Dengang vidste vi, at folk i Lake Placid og vores familie og venner var spændte,
men vi anede overhovedet ikke,
at denne event ville blive til det, den blev.
På det tidspunkt var der ikke meget at juble over.
ENERGIKRISE
Man vågner og ser nyhederne, og hvad fik dig til at smile?
Vi blev en katalysator, der…
På en måde bragte det alle til live igen.
At ishockey, af alle sportsgrene, skulle samle et land, overraskede os.
1-1. Ti og et halvt minut tilbage af første periode.
Før 1980 blev USA ikke set som en af verdensmagterne i ishockey.
Rettet af ind i målet!
I slår dem nok.
Det amerikanske hold havde det svært.
USA kan ikke andet end at tabe kampen.
Tre gange så mange skudforsøg som amerikanerne.
USA gik ind til dagens kamp som undertippet.
Ishockey i USA var en nichesport.
De spillede det hverken i Mississippi eller i Texas.
Jeg blev ansat af Globe i slutningen af 1973.
Jeg rapporterede om hockey, og USA var helt klart i anden række.
De var måske nummer syv eller otte i verden.
Man mente, at de ikke havde en chance.
For sovjetterne var verdens bedste hold.
De viste ingen tegn på svaghed i 1980.
De lod kun til at blive bedre.
De vandt hele tiden og var temmelig urørlige.
I 1980 var det en hjemmebanekamp.
Antagelsen var, at vi ville tabe 15-0 til russerne på TV.
Den amerikanske olympiske komité ville ikke ydmyge dem.
Så de gjorde det på en anden måde.
Jeg spillede for USA i verdensmesterskaberne i 1979
og blev så assisterende ishockeytræner.
Men vi var heldige, hvis vi vandt en kamp.
Og det gjorde vi næsten aldrig.
Vi havde brug for en forandring.
Herb var perfekt, fordi han havde idéer.
VINTER-OL 1980 TRÆNER
Mange af jer står på tærsklen
af et broderskab af hockeyspillere i Minnesota
Intet i livet vil gøre jer mere stolte.
Lad os gøre klar. Kom.
Da Herb trænede Minnesota, kørte det for dem.
Herb Brooks' tid var dominerende,
og de vandt de nationale mesterskaber i 1974, 1976 og 1979.
Han var landets bedste træner.
Og han indførte et system, som ingen af os kendte til.
Det bliver et spil med mere bevægelse og flere afleveringer.
Vi vil ikke opgive det fysiske…
Min far var en naturlig træner
og et stort konkurrencemenneske.
Ingen var et større konkurrencemenneske end ham.
Han var meget organiseret.
Ingen havde før taget et hold, der spiller 60, 70 kampe, med til OL.
Det var nyt.
OL-UDTAGELSE JULI 1979
For atleterne er National Sports Festival i Colorado Springs begyndelsen på en drøm.
En mulighed for at repræsentere deres land ved OL.
ISHOCKEYTALENT SØGES
Sidste gang, USA vandt en guldmedalje i hockey, var i 1960 i Squaw Valley.
Udfordringen for Herb Brooks i Lake Placid i 1980 er enorm.
Vi har nogle optagelser, vi vil vise jer.
Hvem er dog det?
Hvis man er en af gutterne her, kæmper man bare for en plads.
Man håber, man er en af de 25, der kommer på holdet.
- Er det Janny? - Det er Janny!
Hvordan vidste vi alle, det var dig?
Fordi de scorede mod mig.
Den olympiske regel på det tidspunkt var,
at man ikke måtte få løn for at dyrke sin sport.
Så hvis du spillede i NHL, måtte du de facto ikke spille.
Så det amerikanske hold var alle amatører.
Undertippede, unge, og de gjorde det ikke for pengene.
Jeg gjorde, hvad der skulle til for at være klar til prøverne,
så jeg trænede hårdere, end jeg nogensinde havde trænet før.
Jeg vil kalde det nervøs spænding.
Det er din chance.
Det eneste, jeg ville, var at spille på det olympiske hold.
Det var ukendt territorium for os alle.
Ingen havde haft denne oplevelse før.
BROOKS UDTAGER OL-SPILLERNE
De valgte 26 fyre.
Men der var 20 pladser til OL.
Ingen garanti for at være blandt de 20.
Når de bedste spillere i landet
kæmper om 20 pladser, bliver man da nervøs.
SEKS MÅNEDER TIL OL
Herb afholdt nærmest en seks måneders træningslejr.
Han følte, han måtte få dem til at blive et hold.
Og den største udfordring kaldte han "regionalisme".
Vi vil have det bedst mulige hold.
Historisk set har University of Minnesota og Minnesota
leveret mange til olympiske og internationale programmer.
GULDLAND
En kernekomponent var Minnesota-fyrene,
hvilket gav mening,
fordi de lige havde vundet det nationale mesterskab for Herb.
Var I de bedste til ishockey på universiteterne?
Vi vil da gerne tro, at vi var.
Vi havde et godt hold.
At få en invitation til udtagelsen til OL var så godt, som det kunne blive.
Og der kom fire fyre fra Boston University.
Mig selv…
…Jack O'Callahan,
Mike Eruzione
og Jim Craig.
Jeg synes, der var en sund konkurrence
mellem drengene fra østkysten og dem fra Midtvesten.
Vi Boston-fyre var ikke så glade for dem, som spillede for University of Minnesota
under Herb.
Minnesota-fyrene troede, de var så hårde, og de kaldte Boston-fyrene "vattede".
De syntes, vi var snobbede.
Hvad er en snob? De går på fine skoler.
De var så dumme.
Jeg kunne bare ikke lide dem.
Herb sagde:
"Vi får folk på holdet, der ikke kan lide hinanden."
Mange af dem har været rivaler, før de kom til holdet.
Vi må have kemien til at hænge sammen.
Vi må finde sammen på og uden for isen.
FIRE MÅNEDER TIL OL
I træningsturnéen, vi spillede før OL,
spillede vi 60 kampe.
Det var hårdt.
Vi tog til Europa i et par uger
og spillede i Holland, Norge og Finland.
Vi spillede en træningskamp mod Norge.
Vi kunne måle os selv mod hold, vi skulle konkurrere mod til OL.
Vores fyre havde lidt hjemve, men de er jo fyre.
Der er smukke piger på tribunen,
og de sidder på bænken og siger: "Se lige hende der."
Jeg så Herbie sidde på bænken med damp ud af ørerne.
Og kampen endte uafgjort 3-3.
Kampen sluttede,
vi gav hånd til de norske spillere, og vi gik af isen.
Men så pludselig…
"Bliv på isen."
De tog det ikke alvorligt og spillede ikke med intensitet.
De tog bare en friaften.
Så lavede vi Herbies.
Vi elskede dem så meget, at vi opkaldte dem efter vores træner.
Herbies var ulidelige.
Tilbage til start ved den blå linje.
Så til start ved den røde linje.
Så til den fjerne blå linje og tilbage igen.
Så ned og røre ved banderne og tilbage igen.
Zamboni-køreren kom og sagde: "I bliver nødt til at gå."
Han går hen og slukker lyset.
Lyset er slukket, men Herbie tvinger dem til at skøjte videre.
Og lægen Naggy siger: "Herbie, du slår dem ihjel."
Under øvelserne smækkede de deres stave mod banderne.
Og Herb sagde:
"Hvis jeg hører endnu en stav ramme en bande, skøjter I, til I dør."
Jeg lavede dem i cirka en time og 15 minutter.
I omklædningsrummet, da vi var færdige, sagde han:
"Spiller I sådan i morgen, skal I gøre det igen."
Og vi vandt 8-0 dagen efter.
Jeg sagde fra dag et, at jeg ikke er jeres bedste ven.
Jeg beundrer jeres talenter, så derfor presser jeg jer.
Jeg så, hvordan spillerne havde det med ham.
De kunne ikke lide ham.
Jeg ved ikke, om "hade" er det rette ord, men han var svær at spille for.
Jeg var bange for Herb.
Hvorfor hooke den center?
Hold op med det, og kom ind i kampen!
De siger, hvor svært det var at spille for ham i et år
eller to, tre, fire år på University of Minnesota.
Og mit svar er: "Prøv at bo med ham i 20."
Rabiate hjerter! For fanden!
Det niveau af intensitet, som Herb havde,
var mere end noget, jeg nogensinde har set siden.
Stan, det er ikke en basketballkamp. Kom nu!
Jeg troede bare, han var skør.
Hvordan kan du være så sur?
Herb fik dig til at føle, som om du aldrig var god nok.
Han vidste, hvilke knapper han skulle trykke på.
Han sagde: "I er ikke gode nok til at vinde på talent alene."
"Dyre ben og billige hjerner."
"I spiller, som om I har en kæmpe prut i hovedet."
Hvordan er en kæmpe prut i hovedet?
Jeg er 68 år, og jeg vågner stadig midt om natten badet i sved.
"Janaszak, du spiller værre hver dag. Nu spiller du, som om det er næste uge."
Forwards, gå efter deres svage side…
Det krævede et unikt individ at finde sig i det lort, Herb gjorde.
Gør, hvad du får besked på!
At spille for? Han var en nar.
De var de bedste fra universiteterne, og de var aldrig blevet presset før.
Jeg prøvede ikke at gøre nogen store, men at få noget stort ud af dem.
Herb gjorde sig selv til fælles fjende.
Det var hans tanke.
Det skulle være os mod ham, så rivaliseringen var forbi.
Vi tog en anden trøje på.
Den røde tråd med vores spillere var, at vi alle kom fra arbejderklassen.
Vores fædre arbejdede i minerne eller på fabrikkerne.
Sådan var hele holdet,
og derfor klikkede vi alle til sidst med hinanden.
Mens vi smeltede sammen som et hold, havde landet en hård periode.
Det er officielt. Der kommer en recession i USA i år.
RECESSION I 1979
En stigning i arbejdsløshed påvirker måske en million arbejdere
og den næstværste inflation siden Anden Verdenskrig.
Der er intet arbejde.
Det rammer folk med lav indkomst som os. Vi trækker det korte strå.
Det var mit første årti som klummeskribent,
og der var en depressiv kultur i USA i 1979.
Jeg vil beskrive det som en nation, der sagde:
"Kan intet gå godt?"
Ulykken skete på Three Mile Island atomkraftværk.
Jeg kan huske, at landet var meget frustreret.
Der er ingen ændringer for de amerikanske gidsler i Teheran.
Der var gidsler i Iran.
Udlånsrenten var tæt på 20 procent.
Der var kø til benzin.
Jeg har allerede været i to køer.
- Denne morgen? - Ja.
Jeg er løbet tør for benzin.
Hvem kontakter præsidenten? Hvorfor lader han det ske?
INGEN BENZIN
Det er en tillidskrise,
der truer med at ødelægge USA's sociale og politiske struktur.
Havde vi mistet gnisten?
Det var det, folk tænkte på.
Og vi var midt i en kold krig,
der var så kold, som den kunne blive, før det blev varm.
De store stygge russere.
Alle kiggede sig over skulderen hele tiden.
Hvornår kommer bomben?
Endnu en anspændt dag for supermagternes forhold
i Kreml i Moskva og FN's Sikkerhedsråd i New York.
De var fjenden, Darth Vader.
Ikke kun i politik, men også i ishockey.
De eksporterede to ting.
Ishockeyholdet og vodka.
Sovjetunionen forstod, at dominans i sport ville give følelsen af magt.
I Rusland brugte de udtrykket nasha komanda.
"Vores hold.
Vi identificerer os som nation ud fra, hvordan nasha komanda gør det til OL.
Det er vores fyre. Ingen andre."
FANTASTISK SOVJETISK ISHOCKEYHOLD
SOVJETISK ISHOCKEY DOMINERER TURNERINGEN
Sovjetterne har vundet guldmedaljer til alle OL siden 1960.
Når Den Store Røde Maskine kører, er den svær at stoppe.
De blev trænet til at være det bedste hold i verden, og det var de.
I de år var OL for amatører.
Sovjetunionen blæste på reglerne om amatører.
Faktum er, at alle i Sovjetunionen arbejder for staten.
Sovjetterne registrerede deres spillere som studerende eller soldater.
De var professionelle hockeyspillere.
Tretiak var verdens bedste målmand.
Man kunne sige: "Lad os fokusere på Kharlamov i aften."
Okay, så har vi Krutov. Maltsev, Petrov, Fetisov.
Bare se på listen over de fyre, og man tænker: "Du godeste."
Hvor begynder vi?
Ingen kunne slå dem. De er for gode.
Mål!
Hvordan så du din fars fiksering på sovjetterne?
Han talte ikke om andet.
I min generation handlede fædres historier om Joe Namath, Babe Ruth og Mickey Mantle.
Her var det Alexander Yakushev og disse utrolige russiske spillere.
Han fandt ud af, hvor Sovjetunionen trænede i 70'erne
og stjal deres øvelser.
Han ville vide, hvad de lavede for at kunne slå dem.
Jeg besluttede mig tidligt.
Vores tilgang til spillet skulle være anderledes.
Vi ændrer måden, vi træner og spiller på.
Vi var Herbies eksperiment.
Han lavede en plan om at træne os som dem.
Hvad gør sovjetterne så gode?
Fantastisk kondition.
HOP!
Hver gang man spiller mod de store europæiske hold,
spiller man en periode eller to, rammer muren og dør.
Man kan ikke følge med.
Så vi ville ikke ramme muren.
FIRE MÅNEDER TIL OL
TO MÅNEDER TIL OL
Få den væk.
Mike, vær klar!
Jeg husker, at Davie Silk lå på mållinjen, vi laver Herbies,
og han siger: "Jeg er færdig. Lad mig dø her, og det er hans skyld."
I skal være gode på det område.
Den svage side, Bobby!
Herbie trænede os hårdt.
Jeg tog dem ud på dybt vand.
Vi gjorde mange ting i træningen, der fik dem ud af deres komfortzone.
Så denne hockeyklub var den bedst konditionerede hockeyklub
udover sovjetterne i verden.
Klar det, eller giv op.
Jeg giver ikke op.
Du kan råbe løs af mig. Jeg skal kun klare dig i to timer.
Træningen er slut. Vi går i baren og tager et par øl.
Jeg tager til min lejlighed og gør klar til næste dag.
VINTER-OL 1980 ATLET
Jeg så mig selv som en, der arbejdede hårdt
på grund af arbejdsmoralen og værdierne, som jeg lærte i en ung alder.
Bowdoin Street 274 var et trefamiliehus.
På første sal boede min tante Ann, onkel Jerry,
kusine Karen, kusine Geraldine og fætter Bubba.
På tredje sal boede tante AT, onkel Tony,
fætter Tony, fætter Richard, kusine Gail, kusine Linda,
kusine Laurie og fætter Richard.
På anden sal boede jeg, min mor, min søster Connie,
søster Nancy, søster Jeannie, søster Nettie og min bror Vinny.
Fjorten børn og seks voksne.
Mine venner spillede ishockey på de frosne tennisbaner.
Jeg ville spille med mine venner, men havde ingen ishockeyskøjter.
Jeg tog min søsters hvide kunstskøjter med blå pomponer på tæerne,
og jeg gik ned ad bakken til tennisbanerne
og begyndte at spille ishockey.
Jeg var 12 år, jeg ville på ishockeyskole,
og det kostede 75 dollars for en tougers lejr.
Mine forældre havde ikke 75 dollars, så jeg spurgte min onkel Tony.
"Må jeg låne 75 dollars? Jeg vil med på hockeylejren."
"Absolut."
Jeg kom med på lejren, og hele vinteren havde vi snestorme,
og jeg glædede mig til snestormene, for jeg skovlede sne.
Jeg tjente 75 dollars på et par storme,
og jeg betalte onkel Tony tilbage.
Han så på mig og sagde: "Tusind tak. Og her." Han gav mig pengene tilbage.
"Du har lært noget om at betale din gæld tilbage."
I det hus fik jeg en god arbejdsmoral, og det hjalp mig godt på vej.
Er du tilfreds med spillerne?
Ja, i høj grad.
Selvom vi altid prøver på at styrke vores klub.
Hvor sikre følte I jer på at komme på holdet?
Nul.
Var du sikker, Phil?
Hver træning var en prøve.
Hver måned skar han nogle fra.
Til jul havde han nok 22 spillere.
Og vi vidste, der var 20, som skulle til Lake Placid.
Han truede med at droppe mig.
Et par uger før OL
begynder han at ævle om, at jeg ikke spiller godt,
og "jeg tror, jeg må droppe dig.
Du kommer med som assistenttræner.
Jeg siger, du fik ondt i ryggen, og at du ikke kan spille."
En del af mig tænkte: "Det kan han da ikke."
Men den anden del af mig tænkte: "Det kan han jo godt."
Mike og jeg var bofæller. Han var nervøs.
Vi var alle nervøse.
Den dag skulle vi afsted til New York.
5 DAGE TIL OL
Mike og jeg havde pakket, vores tre holdkammerater hentede os,
og vi troede alle fem, vi skulle til Lake Placid.
Så ringer telefonen.
"Hør her, Ralph. Herb vil tale med dig."
Vi kørte over til hotellet.
Jeg var næsten panisk. Jeg troede, jeg skulle kaste op.
Jeg gik ind ad døren,
og Herb var næsten ved at græde.
Øjnene var røde.
Han var meget følelsesladet.
I et par minutter kunne han ikke sige noget.
Han peger på en stol, hvor han havde siddet,
han sætter sig, og vi havde en ti minutters samtale.
Han satte pris på,
at jeg var en gentleman, en god spiller, der kommer hver dag og træner hårdt.
"Men jeg kan ikke tage dig med til Lake Placid."
Det øjeblik…
Han vidste, hvad jeg gik igennem, fordi han selv havde været igennem det.
Jeg gennemgik det selv. Jeg var tæt på OL-holdet i 1960.
To dage før OL banker det på døren.
Direktøren siger: "Gå hen til træneren."
"Herb, jeg må lade dig gå." Jeg var den sidste, der blev droppet.
Da jeg kom hjem, så jeg det på TV.
Det her er OL's store kamp. USA mod Sovjetunionen.
Amerikanerne vandt vores første guldmedalje.
Og kampen er slut! USA vinder!
Min far kiggede på mig.
Han sagde: "Det ser ud til, at træneren droppede den rigtige."
Det gjorde ondt.
Det var ødelæggende for min far.
Det gav ham ar.
Det var noget, han ikke ville gøre. Det hang på ham.
Jeg vidste, den dag kom. Og jeg…
Jeg kunne ikke klare det.
"Det, der virkelig irriterer mig,
er, at jeg tror, I har chancen for at vinde guld."
Så begyndte han at grine lidt,
og han smilede og sagde: "Åh gud, du er så optimistisk.
Jeg vil så gerne kæmpe med om en medalje på et tidspunkt.
Hvilken som helst medalje."
Til et holdmøde sagde Herbie, at hvis vi spiller op til vores bedste
og med held kan vi vinde bronze.
Glem guldet. Sovjetterne tager guldet.
Ethvert håb om at slå dem blev noget mindre
efter Madison Square Garden-kampen.
Vi skulle spille mod russerne i New York.
Derfor var vi sammen i seks måneder.
Det var en målestok for os.
De præsenterede det russiske hold, og vores spillere klappede af dem.
Da vi trådte ind på isen mod sovjetterne
tænkte vi: "Pis, de er virkelig gode."
Han kan ikke komme ud af zonen. Lægger an, skyder! Scorer!
Og sovjetterne slår til først.
Skud af Alexander Maltsev.
Kharlamov, veteranen.
Han scorer!
Krutov rykker ind. Her er et skud, og de scorer!
De smadrede os.
Maltsev bryder igennem i højre side. Han har en chance. Han scorer!
Jeg kan huske, at jeg så det mål. "Åh gud, hvad gjorde han lige?"
Han kom ned ad højre side.
Lige i det korte hjørne. Smukt udført.
Jeg gik til bænken: "Herbie, vi har ikke en chance."
Han sagde: "Slet ikke."
To amerikanere stødte sammen med hinanden.
Sikken kollision.
Blev han hårdt ramt? Det var kampens hårdeste check.
Vi fik godt og grundigt tæsk.
10-3, og det kunne have været 20-3.
De var meget dygtigere, end vi var.
Hvis jeg var en spiller, ville jeg være modløs.
De legede bare med USA.
Det skræmte mig, når jeg tænkte på, hvad der ville ske til OL.
Det bliver en walkover.
Jeg synes ikke, det er for meget at sige,
at det ikke kun var to hold på isen,
men det var nationer,
der repræsenterer forskellige synspunkter på nutiden og fremtiden.
Der var et statskup i Afghanistan i dag.
Sovjetiske tropper væltede regeringen.
Den sovjetiske aktion er en alvorlig trussel mod freden.
Præsident Carter gjorde det officielt.
USA bør ikke deltage ved sommer-OL i Moskva,
medmindre sovjetterne trækker sig fra Afghanistan.
Jimmy Carter sagde, noget måtte gøres, og vi tager ikke til OL i Rusland.
Det var en seriøs, symbolsk gestus.
Verdens problemer kunne ikke holdes ude af OL, og de kom ind.
Da atleterne begyndte at samles i staten New York,
var der politik fra den kolde krig, som stadig var meget kold.
At amerikanske atleter boykotter OL i Moskva
stopper ikke den sovjetiske iver
for at vinde guldmedaljer i Lake Placid.
Russerne var på en mission for at glorificere deres land på vores jord.
Så jeg tror, at de tog en beslutning:
"Okay, vi kommer til USA, og vi tager guld i så mange sportsgrene, vi kan."
De siger: "Vi er bedre til det her."
Bear, lige her.
Spørgsmålene om det politiske aspekt…
Vi minder dem om, at vi ikke er der af den grund.
Man er en olympier.
Jeg er her til de Olympiske Lege.
Sikken stor ære.
ÅBNINGSCEREMONI
Det russiske hold kom selvfølgelig i de der vilde pelse.
- Ja. - De så varme ud.
Det var koldt.
- Det var koldt, ikke? - Iskoldt.
Russerne med deres pelsfrakker og deres store pelshuer.
Den russiske bjørn og den amerikanske cowboy.
Og nu USA, værtsnationen.
Du har forberedt dig hele livet på dette øjeblik,
og nu kan du ikke fortryde noget. Du skal bare være klar.
Jeg havde drømt om at gå ind til åbningsceremonien.
Det er mig en glæde officielt at erklære
det 13. vinter-OL i Lake Placid for åbnet.
Jeg voksede op med at se OL.
Hvert fjerde år sad jeg foran TV'et.
Det olympiske hold var noget,
man aldrig troede, man fik chancen for at komme på.
VINTER-OL 1980 ATLET
Mine tidligste minder var at skøjte i min baghave.
Jeg voksede op i Michigan. Lille hus, arbejderkvarter.
Min far fik min bror og mig til at starte til ishockey.
Efter det havde sneet, trampede vi sneen ned med vores støvler.
Vi trak en slange ud af kældervinduet
og hældte vand ud for at lave vores egen skøjtebane.
Alt omkring Flint, Michigan var relateret til bilindustrien.
Min far arbejdede på en fabrik, der lavede reservedele.
Hans officielle titel var oliemand.
Han gik rundt og sørgede for, at alle maskinerne virkede.
Jeg var 19.
Han blev syg den sommer.
Det kom pludseligt.
Oprindeligt var det modermærkekræft, som blev til hjernekræft.
Så det gik hurtigt ned ad bakke.
Ja, det var…
Ja, en virkelig hård tid.
Især at skulle væk og ikke være der for ham.
Men han insisterede på,
at hvis muligheden kommer for at spille for dit land, så tag den.
OLYMPISKE LANDSBY
VELKOMMEN, VERDEN
XIII OLYMPISKE VINTERLEGE
Man kører på disse små, smalle veje,
og pludselig kommer man ind i et område…
Der er højst 3.000, når man tæller hunde og katte med.
Det hele er klædt på til OL.
Og det virkede lidt malplaceret.
BILLETKONTOR
Se, hvor hurtigløbsbanen er.
Den var foran hovedtrappen til et gymnasium.
Vi var så glade for Eric Heiden. Han var stjernen i showet.
Der var høje forventninger til det amerikanske hurtigløbshold.
Ishockeyholdet…
Absolut ikke.
USA'S HOLD KAN IKKE VINDE
Da vi kom til Lake Placid, var vi i en boble, og vi indså ikke,
hvad der foregik omkring os, men vi vidste, det var svært.
OPTAKT TIL VINTER-OL
Når man kiggede i Sports Illustrated…
Sovjetterne ville vinde guld.
Tjekkoslovakiet kunne måske udfordre sovjetterne.
USA på syvende- til tolvtepladsen.
USA VS SVERIGE 12. FEBRUAR 1980
Som hold tror jeg, vi var nysgerrige og nervøse omkring,
hvordan vi skulle konkurrere på det niveau.
I 1980 havde ishockeyturneringen 12 hold opdelt i to grupper med seks hold.
Man spiller mod alle hold i ens gruppe.
To point for en sejr, et point for uafgjort.
I slutningen af gruppespillet
kommer de to bedste hold i hver gruppe i semifinalen.
Der var ikke noget særligt ved den atmosfære.
Svenskerne var favoritter til at vinde kampen.
Der var ikke meget hype.
Arenaen var halvfuld.
Man kunne høre pucken ramme banderne.
Jeg husker, at jeg tænkte:
"Gud, jeg troede, det ville være bedre end det her."
Svenskerne var så gode.
Gud, vi har ikke en chance mod dem.
De havde et godt hold. De var hurtige.
Nummer 23 afleverer til Berglund, som sender den forbi Craig.
Og Sverige kommer foran 1-0.
Vi spillede skidt i første periode mod Sverige.
Vi løb rundt og gjorde ikke det, som vi følte, vi var i stand til.
Jeg ved, vi alle var nervøse.
Jeg blev skadet i første indskiftning.
Mit lår fik en stor læsion fra mit knæ til min hofte…
Det gjorde helvedes ondt. Jeg kunne ikke spille, ikke bevæge mig.
Så jeg troede, jeg var færdig.
Jeg lå på ryggen i omklædningsrummet med alt mit udstyr af.
Jeg har bøjet ben med en ispose på.
Jeg græd.
Én indskiftning i en kamp, og min OL-oplevelse var forbi.
Så kom Herbie ind.
Herbie gik amok på Robbie.
Han sagde, han aldrig ville spille i NHL,
og at han var den største tøs.
"Vær ikke en svækling. Kom ud og spil."
Jeg spillede for ham tre år i Minnesota. Jeg gjorde alt for ham.
Altid.
Jeg var en god soldat.
Udfordrede han mig? Jeg tænkte: "Hvad fanden?"
Jeg blev tosset.
Jeg var så tæt på.
Da jeg ville slå ham, vendte han sig om og gik ud.
Vi var… Jeg var så tæt på.
Jeg tænkte "Åh gud. Er det det, vi har meldt os til?"
Vi har kun spillet 20 minutter, og vi falder allerede fra hinanden.
Jeg stod der, og jeg tvivlede på Herbie for første gang i mit liv.
Jeg tænkte: "Vi er til OL, og han er gået amok."
Jeg sagde: "Du bestemmer ikke, om jeg kan spille. Det bestemmer jeg."
Jeg ville spille, så lad os give det en chance.
På vej ud blinker han. "Mission fuldført."
Jeg tænkte: "Jeg må ruske lidt i drengene."
Jeg vidste, hvilke knapper jeg skulle trykke på med McClanahan.
Jeg gjorde det på den hårde måde. Og han spillede helvedes godt.
Robbie tager sine ting og går ud.
Han kunne ikke sidde ned på bænken, så han stod op mellem indskiftningerne.
Den er tilbage på langsiden…
Lundqvist scorer!
Med forbløffende fart er Sverige kommet foran.
Min mor og jeg sad til Sverige-kampen og…
- Kelly græd. - Jeg græd.
Og jeg sagde: "Vi er kommet så langt, og nu taber vi."
Vi startede langsomt,
men i tredje periode blev vi stærkere og stærkere.
Craig på bænken med kun 41 sekunder tilbage af ishockeykampen.
Når man er bagud med ét mål,
tages målmanden ud for at få en ekstra angriber ind.
Det er nu, ikke? Vi må finde en måde at score på.
Taber vi første kamp mod Sverige, kommer vi ikke i semifinalen.
Rammer spiller den over til mig, og jeg sendte den rundt om banden.
Bag målet. USA er bagud med ét mål.
Mod banden, ud foran. Her er en chance! De scorer!
Baker!
Den olympiske arena i Lake Placid går amok.
Et meget, meget vigtigt mål for USA.
Et overraskende godt skud.
Ja. Ja, du har ret.
Måske det vigtigste mål til OL.
Mod svenskerne var USA aldrig foran.
Kun målmand Jim Craig holdt dem inde i kampen.
VINTER-OL 1980 ATLET
Jeg var et af otte børn. En irsk katolsk familie.
Jeg skrev et kærlighedsbrev til min mor hver morgen,
lagde det i postkassen og gik i skole.
Min familie siger altid, at jeg var min mors favorit,
og jeg blev vred over det,
men nu siger jeg: "Godt, jeg var hendes favorit."
Jeg sidder bagerst i klasseværelset, skribler løs,
og fru Barry, min lærer i tredje klasse, siger: "Hvad laver du?"
"Jeg øver mig på min autograf."
"Hvorfor?"
"Fordi en dag vil den være mange penge værd."
Vi spillede hockey i kælderen, i køkkenet. Det var det eneste, vi lavede.
Der er Jim Craig. Han er en god målmand.
Han har 15-0 indtil videre i sæsonen.
I mit første år på BU var min mor syg.
Kræft er så ond.
Jeg er i Boston, og hun er på hospitalet. Efter træning spiste jeg ikke.
Jeg tog bussen til hospitalet.
Min mor gemte sin mad til mig. Vi sad der og spiste.
Min mor var en ekstremt stærk kvinde.
Hun hjalp mig, gav mig tilladelse
og forventede, at jeg fortsatte, ellers ville jeg svigte hende.
Vi satte mål. Jeg ville på OL-holdet.
Og så sagde hun: "Lad intet komme i vejen for det."
Når nogen dør, mister de ikke deres styrke.
De giver den til en, der fortjener det.
Så…
Det betød…
Hun gav mig meget af sin styrke.
Mine drenge var heldige, at de havde en enestående mor.
Hun var meget dedikeret og brugte sit liv på sine drenge og sin familie.
Han havde stadig hendes tøj i skabet.
Han sidder derhjemme alene.
Han var en trist mand, der havde mistet sin bedste ven,
og han vidste ikke, hvad han skulle gøre.
Og den største glæde, som OL gav mig, var, at min far blev genfødt.
Den græske stoiker Epiktet sagde:
"Husk, at du er en skuespiller i et skuespil."
Uanset om du er en simpel mand, eller om du er konge,
er dit job at spille rollen, som du har fået,
men det er en andens opgave at vælge den rolle.
VINTER-OL 1980 ATLET
Foråret 1979 lige efter et nationalt mesterskab.
Holdets og mesterskabets mest værdifulde spiller.
Ret flot.
Minnesota er det bedste hold i landet. Nummer et, og vi er de bedste.
Så ung.
Det er en fyr, der bare vil spille ishockey.
Efter mesterskabet sad jeg foran Bierman Field Athletic Building,
University of Minnesota, og læste et interview med Herb Brooks.
Han sagde i interviewet:
"Hvis vi skal vinde i 1980, skal vi vogte målet godt."
Og jeg smilede fra øre til øre.
Så sagde han: "Og denne knægt Jim Craig er en fandens god målmand."
Det bliver sværere, end jeg troede.
Jimmy var vores fyr. Jeg syntes, han var den bedste målmand.
Og det gjorde ondt på Janaszak.
Men når man ikke får meget tid på isen, må man vise usædvanlig karakter.
Der var 240 spillere i Lake Placid,
og jeg var den eneste, der ikke fik tid på isen.
I stedet for at være negativ var Steve positiv.
Han knoklede røven ud af bukserne.
Jeg spillede den rolle, jeg fik.
Ikke spille, men bare sidde, er det sværeste, jeg har prøvet.
Fordi du er trænet til at spille,
og nu skal du bare sidde der og holde mund.
Der var et kompleks i OL-landsbyen.
Ved siden af cafeteriet.
Vi gik ind en aften, og vi ville se Disco-feber.
DISCO-FEBER
En tolk fra IOC kom traskende ned ad gangen.
Hun var sød…
Måske kunne jeg lære hende lidt bedre at kende.
Så jeg kom med sodavand og den slags til hende
stort set hver dag, mens vi var der.
Den tolk blev min kone 15 måneder senere.
Jeg friede, og vi blev gift i maj 1981.
Hun er det bedste, der er sket for mig i mit liv.
Og selvom jeg ikke spillede, var jeg den heldigste af de 20 fyre.
Første omgangstid var 31,803.
USA VS TJEKKOSLOVAKIET 14. FEBRUAR 1980
Det bliver en meget følelsesladet kamp.
USA har et meget hårdt program.
De spiller mod sølvvinderne fra VM sidste år,
det tjekkoslovakiske hold, som er meget stærke og erfarne.
De første kampe var mod svenskerne og tjekkerne.
Kastet direkte i ilden.
Forventningerne mod tjekkerne var, at vi ville få tæsk.
Godt og grundigt.
Men vi måtte spille vores spil.
Lige uden for den tjekkoslovakiske linje.
Marian Štastný går efter Broten, aflevering til venstre, scorer!
Eruzione skyder den ind, og det står 1-1.
USA spiller bare en god hockeykamp.
De sætter dem under pres.
Schneider skyder den ind!
Det ser nemt ud der.
Tjekkerne var det næstbedste hold i verden.
Og vi spillede godt.
Man ved, når noget går ens vej. Man kan mærke det.
Mark Johnson scorer!
Scorer!
Og USA har øget føringen.
Schneider.
Det er helt utroligt.
McClanahan har pucken foran nettet. Han skyder, han scorer!
Vi dominerede kampen.
Det gav os stor selvtillid.
Nu begynder alle at tale om ishockeyholdet.
USA!
Det var første gang, jeg kan huske "USA"-råbene.
Det var ikke sket før.
Det var et øjeblik, hvor alting vendte, for i 70'erne
brændte vi mange amerikanske flag.
Vi gik fra at brænde flag til at vifte med flag.
7-3,
og festen fortsætter her i Lake Placid.
Det tjekkoslovakiske hold var så frustrerede.
Taber de til dette hold med fire mål?
Pludselig var en af deres fyre en bølle.
Med tre minutter tilbage begår en tjekke en svinestreg på Mark.
Vi har en spiller nede. Mark Johnson har spillet så godt.
- Og jeg så ikke, hvad der skete. - Jeg så, hvad der skete.
Neliba med et crosscheck lige i halsen.
Det var brutalt.
Det er vores bedste spiller på isen. Jeg håbede, han ikke var kommet til skade.
Lige i halsen på dig, nummer 3.
Jeg smækker staven lige i halsen på dig.
- De øjne er skræmmende. - Ja.
Når han har det blik, og jeg har set det blik…
Du vil ikke have det blik.
Han var vred.
Jeg havde aldrig set ham så gal før.
Æd den forbandede Koho, nummer 3.
Jeg tror, det viste os,
at selvom han var hård at spille for, holdt han af os.
- Han var ophidset, fordi det var Magic. - Han var vores bedste.
Hvis det var mig eller en anden: "Nå, han er okay."
Hvis vi mister Mark, har vi ingen chance.
Faceoff. Štastný.
Ingen kontrol. Strobel er der. Seks sekunder tilbage.
Fem, fire, tre, to, en.
Kampen slutter, lige da Jim Craig griber pucken.
USA vinder en fantastisk kamp mod Tjekkoslovakiet.
Det mest imponerende ved OL har nok været det amerikanske ishockeyhold.
Holdet mødte lidt usikkert op til kampene.
De er ved at blive kendt som OL's yndlinge.
Ingen vil juble mere i dag end dem, som er samlet i dette hus.
Fyrre mødre, fædre, brødre og søstre
til de amerikanske olympiske ishockeyspillere.
Jeg var nødt til at hoppe ud af badet og tjekke det her.
Stadig ledigt.
Jeg løb ind for at barbere mig og børste tænder.
Jeg glemte min tandpasta,
løb tilbage efter den og håbede, ingen gik derind.
Og mødrene ser mig gå den vej og lukker døren.
Til højre for mig.
Hvad mere kan jeg sige?
Det er utroligt. Min far var fantastisk.
Han sagde: "Pæretræer giver pærer."
Min far var et pæretræ, og jeg var en pære.
VINTER-OL 1980 ATLET
Min by, Charlestown, ligger på nordsiden af Boston.
Byen var fuld af betjente og brandmænd. Min far var elektriker.
Blikkenslagere, rørlæggere og gangstere.
De var der alle, og alle gik i kirke søndag morgen.
Vi vidste, hvem de var, men ingen sagde noget.
Når du vokser op et sted som Charlestown, undgår du problemer.
Nogle gange kan man ikke undgå det, så man må slå først.
Jeg har altid været sådan.
Når jeg spillede ishockey, kunne jeg ikke lide at tabe.
Jeg kan godt tabe et spil dam. Jeg er ikke psykopat,
men jeg havde intensitet i mit spil.
Jeg bliver bedre af at have gennemlevet denne oplevelse.
Jeg ville have givet en million dollars for at spille i turneringen.
At spille for mit land er den bedste følelse, man kan have.
Wow.
Det har jeg aldrig set.
Jeg ville græde, da jeg så det. Åh gud.
At spille i OL var min livslange drøm.
Det ville jeg bare så gerne.
Tingene spidser til her i Lake Placid.
Det bliver endnu en travl dag. Den travleste.
I aftes var det "USA, USA, USA". I dag lød råbene "Eric, Eric, Eric".
Eric Heiden, den første atlet, der vinder fem guldmedaljer ved et vinter-OL.
Mellem løbene var jeg hockeyfan.
De dage, jeg skøjtede, havde hockeyholdet fri.
De dage, jeg havde fri, spillede hockeyholdet kampe.
Jeg var i publikum og så med.
Legenes helt, Eric Heiden,
og vi har legenes yndlinge, hockeyholdet.
Det største og mest uventede
kom fra 20 ishockeydrenge fra Midtvesten og New England.
Slagskuddet går ind!
USA SLÅR NORGE
7-2 OVER RUMÆNIEN
Det perfekte mål.
De har lige vundet.
To dage senere vandt de sgu igen.
USA kom til Lake Placid uden chance for en medalje i hockey,
men hvis de slår eller får uafgjort mod Vesttyskland, er de i semifinalen.
Returen går ind!
LAKE PLACID GÅR AMOK
Pludselig tænker man:
"Vi har en chancen for en medalje."
USA skal vinde i aften, men de skal spille mod sovjetterne.
- Det er ikke fair. - Nej.
I semifinalen skal amerikanerne spille mod Sovjetunionen.
Det samme hold, der slog USA med syv mål et par uger tidligere.
Mens amerikanerne opbyggede momentum,
gjorde russerne som forventet.
De lammetævede folk.
Og sovjetterne vandt let 16-0.
Sovjet slog Holland 17-4.
SOVJETUNIONEN SLÅR POLEN 8-1
De blev overvældet af sovjetterne.
Men sovjetterne virkede mere ligeglade, end de havde været før.
Som om de havde gjort det 100 gange.
Herb talte konstant om vores ungdommelighed.
"Vi er det hold, der er i bedst form, og de kan ikke følge med os."
Han havde tillid til os.
Vi var klar.
Vi var forberedt.
Det betyder ikke, man vinder. Det betyder, man er klar.
Far gemte alle sine noter.
- Sikkert fra 78 til 2000. - Ja. Åh gud.
Taktikker, noter om spillere.
- Her, Danny. Her er en om sovjetterne. - Ja.
Han sagde: "De er arrogante, kæphøje. De respekterer ikke deres modstandere."
Der er en følelse af glæde og spænding i denne by,
som vi ikke har set før til dette vinter-OL.
Hvad var oddsene før turneringen på,
at USA og Sovjetunionen ville mødes som ubesejrede hold?
Der var enorme forventninger.
Ken Dryden var min medkommentator.
Kenny og jeg gik mod arenaen, og jeg sagde: "Det bedste, vi kan håbe på,
er, at sovjetterne kun fører 3-1 midt i anden periode."
Men han sagde: "Hvis du virkelig kendte til ishockey
og forskellen på de to hold… Hvordan kunne det så ske?"
Hvis jeg skal være ærlig, og det skal jeg jo, så slår vi dem ikke.
Ingen chance. Overhovedet. Nul.
Tusindvis af amerikanere sad foran TV'et, da det amerikanske hockeyhold gik på isen.
Alle TV'er var indstillet på én kanal.
Men Winthrop-familien var den mest spændte af dem alle.
Anfører Mike Eruziones familie.
Jeg vidste, at min familie så med, men jeg anede ikke, hvor stort det var.
Sportssiderne begyndte at skrive om det.
Mange af os lod os påvirke af sportssiderne og sagde:
"Det er mere end en hockeykamp."
Det var de gode mod de onde,
og i dette tilfælde var der en meget klar opdeling.
Vi var ikke klar over virkningen, vi havde på resten af landet,
med undtagelse af disse telegrammer.
På den lange gåtur på gangen, som nok er 50, 60 meter til isen,
er der telegrammer, der ønsker os held og lykke.
Jeg husker, at vi fik et fra en dame i Texas,
og der stod bare: "Slå de sovjetiske svin."
Stemningen i omklædningsrummet var nervøs.
Vi går bare ind til det med vores egen spillestil,
og vi ventede på Herbs tale.
Jeg husker, at han trak noget op af lommen…
- Det er den berømte tale. - Ja.
- "Du er født til at spille.
- Du skal være her." - "Du skal være her.
Det er dit øjeblik."
Og så gik han ud.
Da vi skal til at gå ud, kigger jeg op,
og selvom stedet ikke rummer mange folk, kunne det ikke blive mere fyldt.
Og jeg tænkte: "Wow."
Dave Christians mor havde gejst. Hun sagde:
"Vi må få gang i publikum," og hun begyndte at råbe: "USA."
USA!
Min far, søster og min mor.
USA!
Wow.
OL-FEBER
Det var utrolig højt.
USA!
Spændingen og forventningen stiger.
Olympic Center er fyldt helt op.
Hej. Jeg er Al Michaels med Ken Dryden. Det bliver en skøn aften.
Der er sikkert mange, der ikke kender reglerne i ishockey.
Men det er lige meget, for det, vi har ved hånden,
er en sjælden sportsevent,
der ikke kræver forklaring eller overflødige adjektiver.
Både politisk og nationalistisk
bliver denne kamp set fra forskellige perspektiver,
men manifesteret i en hockeykamp.
USA og Sovjetunionen på et stykke is i Lake Placid, New York.
Ken, hvad er dine tanker før kampen?
Det amerikanske hold skal vise, hvad de kan.
De er unge og lovende, men de skal også være gode.
I de næste 2,5 timer
vil de amerikanske spillere have den sværeste, mest krævende,
men også mest spændende tid i deres liv.
Når det er slut, vil holdet vide meget om sig selv.
De finder ud af, hvor gode de er.
Vi havde haft store øjeblikke før, men intet som det her. Intet.
Men det gode ved sport er…
Til sidst skal kampen spilles.
Så er kampen i gang.
Amerikanerne har svært ved at få pucken ud af deres egen ende.
Amerikanerne tabte 10-3 til sovjetterne for 13 dage siden.
Det var virkelig hurtigt.
Det var en anden kamp.
Han skyder!
Craig redder.
De har træstammer som ben.
Man spiller mod fyre, der er urokkelige.
Jeg havde noget med Krutov.
De kaldte ham Den Russiske Tank.
Jeg kolliderede med ham flere gange i kampen.
Det var som at ramme en mur.
Pavelich tager den.
Og skuddet bliver reddet af Tretiak!
Buzzy har pucken, han får et slash, og han mister den.
Slagskud, og den blev rettet ind.
Han skyder den i mål.
Okay, vi er bagud.
Endnu intet vedvarende angreb for USA,
som lader til at være ofre for russernes checks.
Hvis du tror, du taber, så gør du. Vi var nervøse, men vi var ikke bange.
Det kan jeg love dig.
Pavelich tager den væk.
Mark trak alle til højre.
Jeg modtog afleveringen, og jeg tog ham i bevægelse.
Skyder, scorer!
Buzzy Schneider!
Buzzy smækker den forbi Tretiak.
Det er den type mål, man ikke forventer, Tretiak giver.
Vi vidste, hvordan vi skulle spille.
Men man havde lidt den følelse i maven,
hvor man ved, der vil ske noget.
Golikov overlader den til Makarov.
Han prøvede at spille Golikov, han får den tilbage og scorer.
Rettet ind af den amerikanske forsvarer, og sovjetterne fører 2-1.
Den kamp i Madison Square Garden, hvor vi blev slået 10-3,
gjorde dem overmodige.
De så ikke på os som et hockeyhold, men en flok universitetsbørn.
Sovjetterne havde ingen respekt for os.
Det er slutningen af perioden, og sovjetterne er i USA's ende.
De kan da ikke angribe.
Tiden rinder ud.
Tolv sekunder tilbage af perioden.
Jeg kigger på uret, og jeg ser otte sekunder.
Davey Christian har pucken til venstre.
Jeg går mod bænken, for perioden er snart forbi.
Pludselig ser jeg Mark flyve forbi mig og tænker:
"Hvor skal han hen?"
Langskud reddet af Tretiak.
Men Johnson er der og scorer!
Med ét sekund tilbage i perioden!
Lige nu viser uret nul…
Deres to forsvarere går i stå og giver mig tid nok til at komme igennem.
Jeg var bange for, at tiden var gået, så jeg vendte mig og så på uret…
Var tiden gået? Ville målet tælle?
Det tæller!
Det står uafgjort med 2-2!
Derfor kalder vi ham Magic. Han var vores Magic Johnson.
Vores absolut bedste spiller.
Det er vores største kamp nogensinde. Vi spillede ikke godt, men det står 2-2.
Marks mål var en gnist, der tændte selvtilliden.
Og tilråbene begynder. "USA."
USA!
Vi har en ishockeykamp.
USA!
Alle i omklædningsrummet var helt oppe at støde.
"Vi kan spille op med dem. Vi kan slå dem."
Da vi starter anden periode,
sætter Sovjetunionen Vladimir Myshkin ind som målmand,
efter Tretiak lukkede to ind i første periode.
Vi var chokerede over, at han tog Tretiak ud.
Tretiak er på bænken, et meget ukarakteristisk sted for ham.
Vi troede, at Tretiak må have været syg eller skadet.
Man tager ikke verdens bedste målmand ud.
Kharlamov, nummer 17, veteranen.
Videre op til Petrov.
Vi spiller mod disse monstre, og det er tæt.
Men vi ventede på, at hammeren faldt.
Maltsev i udbrud.
Maltsev får den forbi Craig og giver sovjetterne føringen.
I anden periode sagde de: "Okay, nu overtager vi kampen."
Så anden periode var ren overlevelse for os.
Redning af Craig!
Jimmy Craig holdt os inde i kampen med fantastisk spil.
Reddet igen af Craig!
Craig har holdt USA inde i kampen.
At spille mod russerne i én periode
var som at spille en hel kamp mod et andet hold.
Jeg visualiserede ikke at tabe.
Jeg visualiserede kampen, hvad der kunne ske, hvordan taktikken var,
så da kampen kom, havde jeg allerede set den.
Hvis de tager 30 skud i en kamp, betyder det, at de kan score 30 gange.
Så gode var russerne.
Men sig, jeg ikke kan gøre noget, og så viser jeg, jeg kan.
USA!
Og anden periode er slut.
Hvis han lukker et mål mere ind, er det nok slut på kampen.
Man kommer ikke tilbage mod sovjetterne, når man er nede med to.
I anden periode i Olympic Ice Center
står det stadig 3-2 til Sovjetunionen mod USA.
USA!
I omklædningsrummet mellem anden og tredje periode tænkte jeg:
"Vi skal have det næste."
Da vi starter tredje periode, fører Sovjetunionen 3-2.
Det amerikanske hold må øge tempoet i spillet.
De må få gang i mere offensivt pres.
Makarov splitter forsvaret, men kan ikke få skudt!
Heldigt for USA.
Silky tager et ryk, bliver væltet,
og pucken ryger lige hen til min stav.
Han smækkede den ind. Johnson scorer!
Jeg troede, taget ville blæse af.
Det er en uafgjort hockeykamp. Hvem skulle have troet det?
En rigtig hockeykamp.
Elleve minutter tilbage, og kampen står lige.
Jeg kunne mærke energien i rummet.
USA!
Alt kan ske nu.
Men man forventer ikke, at det vil ske.
Harrington rykker fra midten.
Sovjetterne opfanger den løse puck.
Opsamlet af Schneider. Schneider rykker ind.
Jeg tog et slagskud, gik af isen, og Mike hoppede ind.
Jeg hopper over banden.
John Harrington kæmpede med sovjetterne om pucken i hjørnet.
Pav giver mig pucken.
Da den forlod min stav, troede jeg, den fik for meget,
men så så jeg publikum.
Eruzione scorer! Mike Eruzione!
Nu eksploderer det.
Jeg har aldrig fejret sådan. Aner ikke, hvordan jeg fandt på det.
USA!
Der er tidspunkter, hvor man kan mærke lyden.
USA!
Mål til USA, scoret af nummer 21, Eruzione.
Da vi kom tilbage til bænken, kiggede vi op på stillingen,
og vi tænkte: "Der er stadig ti minutter tilbage."
Kan de holde forspringet 4-3?
De kunne score ti mål på ti minutter.
Ser jeg ti minutter på et ur, tænker jeg på det øjeblik.
De ti minutter tog en evighed.
Tiden ville ikke gå.
Jeg kiggede på deres bænk, hvor gode de var og tænkte:
"Trykker de nu på kontakten igen,
som vi har set så mange gange?"
Der er en føring, der er et håb, og sovjetterne fører den væk.
Nu har vi virkelig gjort dem vrede.
Sovjetunionen lagde et stort pres på USA.
Krutov…
Den ramte stolpen.
Jim Craig skulle lave mange gode redninger
i de sidste ti minutter.
Spektakulær redning!
Reddet igen af Craig!
Herbie var så cool på bænken.
Han var bare, som han var. Han var Herb hele vejen.
Han blev ved med at sige: "Spil jeres spil."
Spil jeres spil.
Han sagde bare: "Spil jeres spil." Han sagde aldrig andet.
"Spil jeres spil."
Så bliver tankegangen, at vi brugte seks måneder på det her.
Derfor lavede vi alle de Herbies.
Otte minutter mere.
Amerikanerne har ikke slået det sovjetiske hold i to årtier.
Der er kaos på den sovjetiske bænk.
6:47 tilbage af kampen.
Panik. De mistede pucken i zonen. De gjorde ting, de normalt ikke gjorde.
Lebedev skyder! Langt fra målet.
De stoppede med at spille deres spil.
De anede ikke, hvad de skulle gøre.
To minutter tilbage.
De tog ikke målmanden ud.
USA!
McClanahan. Hans skud går forbi.
Ingen ville have pucken,
for ingen ville ødelægge det.
- USA! - Et minut og 12 sekunder.
Kom væk med den.
Nu Johnson. 19 sekunder.
Johnson over til Ramsey. Bilyaletdinov får et check af Ramsey.
McClanahan er der, pucken er fri.
Elleve sekunder. Ti sekunder. Nedtællingen er begyndt.
Morrow op til Silk. Fem sekunder tilbage af kampen.
- Det er slut. - Tror du på mirakler?
- Ja! - Utroligt!
De troede, det var umuligt! Det er et mirakel! Jeg kan ikke tro det!
Jeg kastede min stav mod banden og hoppede op i bunken.
Man kunne ikke kramme hurtigt nok.
USA!
De hopper op og ned,
mens russerne bare ser på fejringen.
Jeg siger ikke, de nød at se os,
men de havde sikkert glemt, hvor sjovt det var at vinde.
USA!
Skete det virkelig? Har vi lige vundet?
Ja, vi vandt.
Man måtte knibe sig selv.
Vi slog russerne. Tænk, at vi slog russerne.
Utroligt.
Se på Jim Craig. Se!
Ufatteligt.
Det amerikanske hockeyhold, ukendt og anonymt for halvanden uge siden,
har gjort det.
De har besejret Sovjetunionen,
den mest usandsynlige situation, man kunne have forestillet sig.
Slutresultatet, USA, fire, Sovjetunionen, tre.
USA!
Efter kampen tog vi til hotellet med vores forældre.
Vi ville bare opleve stemningen i landsbyen.
Hvordan har jeg det? Jeg er vildt begejstret!
USA!
Det var et mirakel.
Over hele landet var der en følelse af nationalisme.
- Hvad synes du om alt det her? - Det er super!
Gud velsigne Amerika…
Det gjorde mig stolt af at være amerikaner.
USA!
Nummer et, USA!
Det var så stor en sensation,
at man må tilbage til David mod Goliat for at matche det.
Folk, der ikke kendte forskellen på en puck og en klump kul, blev fans.
Hvis man ser… Jeg kan ikke engang tale om det.
Intet at fejre på den russiske ambassade i New York,
men på den anden side af gaden hængte en brandstation en påmindelse op.
Vi hang det op, fordi det er svært at få resultater fra andre byer,
så det er public service.
Hvordan har dine forældre det nu?
De er nok ved at revne af stolthed.
Har du nogensinde haft sådan en følelse i dit liv?
Nej, aldrig.
Det var en stor sejr,
og det var stort for mig, min familie, min by og mine forældre.
Det var en fantastisk kamp.
Tillykke, Mike. Jim…
Det er ret cool.
Den glæde og fornøjelse, de fik af at se mig…
Det betød meget.
For jeg ved, hvad det betød for dem.
Jeg har aldrig set flere følelser ved en sportsevent.
Kunne du mærke det på isen?
Vi kunne mærke det i stadionet,
gennem hele kampen, især i de sidste ti minutter.
At se min far der,
at se, hvor glad han er, for han var så trist før, det er…
Det er guldmedaljen.
Lørdag morgen kommer vi ind i omklædningsrummet,
og pludselig er det hele over os.
Al den opmærksomhed. Det var første gang, jeg skrev autograf.
Billeder, autografer og grin,
og Herb kom ind og gik amok.
Han råbte og skreg: "Hvad laver I?"
Der var stave på bordet, og fyrene signerede stavene.
Han kom ind, slog dem af bordet og sagde: "I har intet vundet endnu."
Han gav os en af de hårdeste træninger, vi havde haft hele året.
Vi trænede røven ud af bukserne.
Vi tænkte: "Hvorfor er han så sur? Vi slog sovjetterne."
Når jeg ser tilbage, var det, fordi vi havde endnu en kamp at spille.
Vi sætter tingene i perspektiv,
så vi ikke tror, at vi er bedre, end vi er,
og så vi forstår, hvad vi er oppe imod.
Finnerne er fandens gode til hockey.
Målet er at vinde en guldmedalje, ikke bare for at slå russerne.
USA VS FINLAND 24. FEBRUAR 1980
Alle ved, hvad der skete fredag aften,
men kan USA gøre det i dag mod Finland?
Herbie havde altid en tale før hver kamp.
Herbie kom ind, gik frem og tilbage, vendte sig mod os og sagde:
"Taber I, tager I det med jer i fucking graven."
Han gik hen til døren, vendte sig og sagde: "I fucking graven."
Herbie bandede ikke.
Han sagde aldrig F-ordet.
Det var første gang, jeg hørte det.
Vi forstod ham godt.
Her kommer det amerikanske hold.
Vi gik fra undertippet til favorit.
Det er et helt andet pres.
Kom så, Jimmy!
USA!
Her kommer tilråbene, som er blevet så velkendte gennem ugen.
USA!
USA i blåt, Finland i hvidt.
Guldmedaljen er på spil for USA.
Reddet af Craig. Og han hænger på.
I første periode mod Finland spillede vi godt.
Rejs dig op!
Men Finland var et fantastisk godt hockeyhold.
Vi var bagud i begyndelsen af hver kamp i OL.
Slagskuddet gør det til 1-0 til Finland.
Man kan tabe en kamp tidligt, men man kan ikke vinde en kamp tidligt.
Så jeg tror, det var følelsen.
Lidt nervøsitet og lidt angst.
USA!
Få den ud, Broten. Kom nu, Michael!
Vi tænkte, at vi måtte tilbage i kampen.
Vi må spille videre.
USA!
Mål!
Steve Christoff scorede med baghånden!
Nu står det uafgjort, men det hjælper ikke.
Johnson er over den finske blå linje.
Mark går ned.
Jeg tror ikke, mange er klar over
det følelsesmæssige dræn fra kampen mod russerne.
Hvor meget har du i tanken?
På et tidspunkt er man tom, og når man er tom, hvad så?
Centreret foran. Silk skyder, og den reddes.
Stadig løs. Og nu er der faceoff.
Schneider mister sin stav, og han skal også ud i to minutter.
Det amerikanske hold må bevare roen.
Kiimalainen kommer frem.
Og den bliver afrettet ind.
Det står 2-1 til Finland.
Finnerne fører 2-1 i slutningen af anden periode.
Vi tænkte det værste.
Hvis de taber den kamp, vil folk gå rundt resten af livet og sige:
"Hvad skete der?
I slog sovjetterne, men I tabte til Finland?"
Vi gik rundt i omklædningsrummet, for jeg kunne ikke sidde ned.
Jeg slår fyrene på knæet:
"Vi taber ikke kampen til disse fandens finner."
Han er lige i fjæset på dig.
"Finnerne tager ikke guldet fra mig.
De tager ikke guldet fra dig."
Så rejste Phil Verchota sig op og sagde:
"Jack har ret. Vi kan umuligt tabe til de fyre.
Umuligt!" Så begynder han. Og hele holdet rejste sig.
Vi er på gangen udenfor omklædningsrummet,
og Herbie siger: "De lytter ikke til mig. Tal med dem."
Jeg gik ind og sagde to ord: "Hey, gutter…"
Og OC sagde: "Patty, skrid ud herfra.
Vi kan ikke tabe den her kamp."
"Okay." Jeg gik ud på gangen, og Herb sagde: "Hvordan gik det?"
"Godt."
Tyve minutter tilbage, og tredje periode begynder nu.
USA er bagud mod Finland 1-2.
Lad os få det bedste ud af de sidste 20 minutter som hold.
Det var vores stolteste øjeblik som hold i hele den tougers periode.
Den tredje periode.
Vi spillede vores bedste hockey.
Phil scorer til uafgjort.
Phil Verchota har lige scoret, så kampen står uafgjort.
Man skruer op og er energisk.
Og selvom man var træt i starten af perioden,
får man et skud adrenalin.
Og så scorer Robbie.
Scoring!
McClanahan! USA fører!
Eric Strobel var til venstre. Jeg ville spille til Eric.
Målmanden forventer nærmest, at jeg ville spille den.
Så han strækker benet ud, og jeg tager skuddet.
USA, tre. Finland, to.
Verchota taget ud. Johnson er der.
Christoff kæmper for den igen. Amerikanerne styrer det.
Johnson kommer ind. Skyder.
Han skyder, og han scorer!
USA!
USA fører 4-2!
Da jeg scorede det fjerde, tænkte jeg: "Det sker.
Vi har den her. Den er vores."
USA!
Fem sekunder til guldmedaljen. Fire til guldmedaljen.
- Tre, to, en! - Den uopnåelige drøm går i opfyldelse!
USA!
Jim Craig leder efter sin far på tribunen.
Det er for at vise min far respekt for min mor.
Selvom hun ikke var der, var hun der, og at vi gjorde det.
Alt det, hun ofrede.
Den styrke, hun mistede, fik jeg.
Han sagde til mig…
Han sagde til mig:
"Din mor ville være stolt af dig."
Herb kom aldrig ud på isen. Han gik i omklædningsrummet.
Ingen ved, hvad han tænkte, da han gik derind.
Men på grund af det, der skete i 1960,
tror jeg, han var meget stolt af det, vores hold havde opnået.
Det var den guldmedalje, som han ikke fik i 1960.
Det er en 20-årig rejse for ham.
Godt gået, Ramsey.
USA vinder guldet.
Tre, to, en!
Jeg har dækket sport på TV siden 1948.
Det er det største øjeblik nogensinde.
Den største bedrift af en enkelt gruppe unge mænd.
Mine bedste minder var det, der skete bagefter.
Jeg var i omklædningsrummet.
Walter Mondale er der. De får Jimmy Carter i røret.
Hej, hr. præsident.
Sig til holdet, jeg elsker dem.
Vi ses i Det Hvide Hus i morgen. Vi er meget stolte.
- Tak, vi kommer. - Held og lykke.
- Fejr det.
Det gør vi ikke.
Vi festede igennem.
Vi hyggede os.
Hey, OC.
Hvordan føles det at være den eneste guldmedaljevinder fra Charlestown.
Det står i skyggen af Bunker Hill.
Amerikanerne vandt i Bunker Hill og i Lake Placid.
Amerikanerne vandt ikke i Bunker Hill.
Det skal du ikke sige.
Jeg havde vist fået for mange Kiriner.
Har Brooks et udtryk, der beskriver dette øjeblik?
Vi er på skideren, om vi gjorde det eller ej.
Nar mig én gang, skam mig. Nar mig to gange, skam dig.
Det var omkring tre øl efter kampen,
og jeg var bare…
Jeg var bare lidt stor i kæften.
Som jeg sagde, lignede vi en abe, der knaldede en fodbold i to perioder.
I mangel på et bedre udtryk, må det være det.
Det var ret godt.
- Flot, Harrington. Stangstiv. - Det her…
Fjollet.
Vi fandt sammen for seks måneder siden fra alle dele af USA,
forskellige baggrunde og overbevisninger, og vi fandt sammen som et hold.
Det triste lige nu er, at vi går forskellige veje, og hvem ved,
om jeg ser John Harrington eller David Christian igen.
Og for mig vil det være en skuffelse.
Og også en lettelse.
Undskyld.
Jeg tror ikke, nogen af os havde troet,
at vores bånd skulle vare hele livet.
Vi er alle gået i forskellige retninger.
Og…
Men vi kommer tilbage til det her.
Og det er virkelig fedt.
Det føles, som om vi skal spille senere i aften.
Det føles ikke, som om der er gået 45 år.
Jeg husker stadig,
at jeg ikke ville skuffe resten af fyrene i dette rum på nogen måde overhovedet.
Jeg tror, man bliver et hold med tiden.
- Og… - Ja.
Vi skøjtede hele natten i Norge, nogle trues med at blive droppet,
og andre forsvarer dem, der var der.
Herbies træning gjorde, at vi fandt sammen.
- Ja. - Det var os mod ham.
- Ja. - Ja. Helt sikkert.
Hvor længe er det, siden Herb døde?
- Over 20 år? - Ja.
- Toogtyve år. - Toogtyve år.
Vi ville ønske, at han bare én gang
havde sænket paraderne og talt med os, som vi taler nu.
Jeg stødte på det her for et par måneder siden
uden at vide, jeg havde det.
Stadig i den originale konvolut fra Herb.
Jeg går ud fra, det blev sendt ud til alle.
Det var i juni 1980, så et par måneder efter.
"I en separat forsendelse vil du modtage et lamineret holdbillede fra Craig og mig.
Det afspejler den respekt, vi har for dig som atlet og som person.
Personligt var dette år ikke kun mit bedste år som træner,
men også mit hårdeste.
Hårdeste, fordi det involverede så mange svære beslutninger
om sammensætningen af vores hold.
På grund af det, og da jeg ville være objektiv,
holdt jeg mig fra tætte personlige forhold med jer.
Dette år var en udfordring for os alle.
En udfordring at leve og arbejde som en enhed,
spille på en positiv og kreativ måde for at få mest ud af vores drømme.
I tog imod de udfordringer og overkom dem.
Hvis der var ét hold, jeg ville identificere mig med,
var det dette hold.
Forhåbentlig kommer den dag."
Wow.
Han fortrød nok, da vi var færdige med det, vi gjorde,
at han ikke havde noget forhold til spillerne.
Så jeg tror, det tærede på ham, indtil han døde.
Og han glemte at tilgive sig selv.
Jeg har stor respekt for det, han gav mig, og det, han gjorde for mig,
men jeg ville ønske, jeg havde kendt ham som person.
Jeg tror, det var svært for ham at modstå at være en af fyrene
og lave sjov og grine.
Han måtte holde afstand.
MEDALJECEREMONI
USA!
Jeg tror, at sportsøjeblikke, som hænger fast i vores bevidsthed,
er "sport plus".
Og Lake Placid var et "plus".
Det var et menneskeligt øjeblik, ikke bare en atlets øjeblik.
USA!
I løbet af de to uger begyndte folk at begribe vores historie.
Vi er måske fra forskellige dele af landet
og har forskellige ideer, ting og kulturer,
men det, vi har til fælles, er, at vi er amerikanere,
og når vi holder sammen, og vi hjælper hinanden,
kan vi opnå store ting.
Der skete noget med mig i det øjeblik, og jeg…
Jeg har aldrig været så tæt på at miste besindelsen.
Jeg kunne ikke sige noget, for jeg havde en klump i halsen.
Det var bare følelser efter følelser.
Det var så specielt at dele det med folk på tribunen.
Jeg så min onkel Tony…
Jeg rækker min knytnæve op.
Min onkel kørte mig til kampen den dag. Han lånte mig pengene.
Han kørte op med min bror og fætter, og de sneg sig ind i bygningen.
Det er…
Det er den mest ægte form for glæde, en person kan have.
Vi havde udrettet noget, der var umuligt.
Man tænker på alle dem, som hjalp dig på vej.
Min mor, min søster, min bror.
Min far.
Altså…
Jeg gjorde det til en vane, efter hver nationalsang…
…at takke ham.
Gennem min karriere…
…i NHL.
Det ville ikke være sket uden ham og min familie.
Kan du se det stjernespækkede banner
Stadig veje
Over de fries land
Og de tapres hjem
Det handlede om et hold, der opnåede noget, ikke enkeltpersoner.
Det var det, jeg prøvede at bygge. Et hold.
USA!
Vi elskede hinanden.
Vi var familie. Det er vi stadig.
Denne gruppe unge fandt sammen og skabte en umulig sportslig sensation.
Det var det mest specielle øjeblik i sport for mig.
Folk siger: "Hvad kan toppe det her?"
Og jeg svarer: "Intet."
USA!
Der er intet som den følelse, man har, når man er sammen med 19 andre fyre
og opnår noget, som vi gjorde.
Og den dag i dag giver det mig kuldegysninger.
Team USA!
Ja!
Tak, venner!
Vi var nabodrengen.
Vi var knægten, der spillede hockey eller stickball ude på vejen.
Folk kunne relatere til dem, vi var.
I gjorde os stolte.
- Tak! - Tak.
Når folk finder ud af, at man spillede på det hold,
og de selv begynder at græde…
Den reaktion, jeg får, posten, jeg får 45 år senere,
har været det bedste af det hele for mig.
Jeg har aldrig været på et stadion med sådan en energi efterfølgende.
- Jeg får gåsehud af at tænke på det. - Ja.
Som et land fik vi tæsk,
og pludselig bragte en flok unge knægte glæde til et land, der havde brug for det.
Folk ville have det godt med noget, og det blev os.
Vi kunne godt bruge 1980 nu.
TIL MINDE OM
Tekster af: Martin Larsen