Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Sada shvaćam,
kada razmišljam o tome,
zašto ta utakmica nije bila samo obična hokejaška utakmica.
U nekoj drugoj godini,
s nekim drugim protivnikom, u nekom drugom vremenu…
Priča ne bi bila ista.
Cijela se zemlja fokusirala na ovo.
Ljudi se još nasmiješe kad se sjete toga.
To je čista, nesputana radost.
Pomogla nam je da opet budemo ono što jesmo,
ono što smo opet htjeli biti.
Zemlji je trebalo nešto da je podigne.
A to smo bili mi.
Pred nama je najrjeđi od svih sportskih događaja.
Utakmica koju nije potrebno dodatno opisivati.
Sjedinjene Države i Sovjetski Savez na ledu Lake Placida u New Yorku.
Jasno je da je SAD autsajder.
Nismo bili superzvijezde, nego dečki iz kvarta,
dečki s normalnim poslovima.
Morat će pobijediti Ruse, najbolju momčad u povijesti hokeja.
Trebali su nas pregaziti. Bili su toliko premoćni.
Utakmica svih utakmica. Rusija protiv SAD-a.
Kao da se hladni rat nastavlja u Lake Placidu.
Nije se radilo samo o hokeju, nego o našem i njihovu stilu života.
Hokej tada nije bio važan u Americi.
No postao je važnim u tom neponovljivom, posebnom trenutku.
Usudili smo se vjerovati da to možemo.
I znate što?
Zemlja je mislila: „Nego da možete!”
To je dio američke povijesti, ne samo sport.
Snažan udarac i odbio se u gol!
Craig brani još jedan udarac Petrova.
SAD!
Pavelich preuzima, do Schneidera.
I ulazi u gol!
To se događa jednom u životu i ne može se ponoviti.
Silk, dodavanje u sredinu.
Gol! Utakmica je izjednačena.
SAD je možda na rubu najvećeg iznenađenja u novijoj olimpijskoj povijesti.
Ljudi pitaju ima li što bolje od toga.
Ja kažem da nema.
Vjerujete li u čuda?
ČUDO: MOMCI IZ 1980.
Evo nas, Buzz.
Zabavno je vratiti se.
45 GODINA POSLIJE
Šesti odjeljak. Ondje su sjedile naše obitelji.
- Ondje. Sjećam se, na polovici. - Da, ondje.
Bravo, Buzz.
To je bilo dobro.
Odavde mi se čini manjim.
Sjećam se koliko je bilo glasno.
SAD!
Osjetio si to kad si sjedio ovdje.
A ja sam često sjedio ovdje…
Kad sad dođem ovamo,
puno više razmišljam o ovim dečkima i prijateljstvu.
Nismo imali pojma da će na kraju biti ovako.
Znali smo da su ljudi u Lake Placidu uzbuđeni,
kao i naši kod kuće.
Ali nisu imali blage veze
da će natjecanje postati ono što je postalo.
Tada se nismo imali čemu veseliti.
ENERGETSKA KRIZA
Probudiš se, pogledaš vijesti. Što te moglo razveseliti?
A mi smo bili katalizator koji je…
Kao da je sve nekako vratio u život.
Zemlju je na noge dignuo baš hokej, od svih sportova, i to nas je iznenadilo.
Jedan-jedan. Još deset i pol minuta u prvoj trećini.
Prije 1980. SAD nije bio svjetska hokejaška veselila.
Odbio se u golu!
Vjerojatno pobjeđujete.
Amerikanci se malo muče.
SAD može samo izgubiti. Ništa drugo.
Imaju gotovo triput više udaraca na gol od SAD-a.
SAD je danas očito igrao kao autsajder.
Hokej su u SAD-u pratili samo rijetki.
Nisu igrali u Mississippiju ili u Teksasu.
Globe me zaposlio krajem 1973.
Ja sam izvještavao o hokeju. SAD je bio drugorazredna ekipa.
Bili su možda sedmi, osmi na svijetu.
Ali svi su mislili da nemaju šanse.
Sovjeti su bili najbolji na svijetu.
Nije se činilo da će se 1980. to promijeniti. Bili su čak i bolji.
Ne samo da su pobjeđivali. Bili su nedodirljivi.
Bilo je važno to što su 1980. igrali kod kuće.
Što ako u prijenosu uživo izgubimo 15:0 od Rusa?
Olimpijski odbor nije htio da se osramote. Morali su nešto promijeniti.
Za SAD sam igrao na svjetskom prvenstvu 1979.
Onda sam postao pomoćni trener.
Pobijedili smo samo ako nam se posrećilo.
A rijetko nam se posrećilo.
Morali smo nešto promijeniti.
Herb je bio savršen za to jer je imao ideje.
TRENER, SAD
Mnogi od vas samo što se nisu pridružili sveučilišnoj ekipi iz Minnesote.
Ničime se nećete tako ponositi, gospodo!
Idemo se spremiti! Idemo!
Kad je Herb trenirao Minnesotu, išlo im je kao ludima.
Dominirali su u eri Herba Brooksa.
Državni prvaci postali su 1974., 1976. i 1979.
Bio je najbolji trener u državi.
A uveo je sustav koji je nama ostalima bio nepoznat.
Više ćemo klizati, više dodavati.
Ne želimo izgubiti fizički aspekt…
Tati je treniranje bilo u krvi.
I ludo se volio natjecati.
Nitko se nije toliko volio natjecati.
Došao je pripremljen.
Nitko nije planirao okupiti ekipu,
odigrati 60, 70 utakmica, a onda je odvesti na Olimpijske igre.
To je bilo novo.
TESTIRANJE ZA OLIMPIJSKU EKIPU SRPANJ 1979.
Državni festival sporta u Colorado Springsu za većinu sportaša
prvi je korak u ostvarivanju sna.
Žele predstavljati SAD na Olimpijskim igrama.
SAD je zlatnu medalju u hokeju posljednji put osvojio 1960.
u Squaw Valleyju.
Ekipu Herba Brooksa čeka golem izazov u Lake Placidu 1980.
Ljudi, želimo vam pokazati neke snimke.
Bože, tko je to?
Ako ste sada ovdje, borite se za svoju poziciju.
Nadate se da ćete ući među 25 odabranih igrača.
- Je li to Janny? - To je Janny!
Kako smo svi znali da si to ti?
Jer je pao gol.
Pogledajte što je pisalo u olimpijskim pravilima.
Niste se smjeli natjecati za novac.
Ako ste igrali u NHL, de facto niste smjeli nastupiti.
Znači, svi u američkoj reprezentaciji bili su amateri.
Autsajderi, mladi, nisu igrali za novac.
Odlučio sam da ću učiniti sve da budem spreman za testiranje.
Nikada u životu nisam tako marljivo trenirao.
SVEUČILIŠTE MINNESOTE
Uzbuđenje se miješalo sa živcima.
To je tvoj trenutak.
DRŽAVNO SVEUČILIŠTE BOWLING GREENA
Htio sam samo jedno. Igrati u olimpijskoj ekipi.
SVEUČILIŠTE SJEVERNE DAKOTE
Nitko nije znao u što se upušta.
Nitko to prije nije iskusio.
SVEUČILIŠTE WISCONSINA
BROOKS ODABRAO IGRAČE
Odabrali su 26 igrača.
No na Igre je moglo ići 20 igrača.
Nitko vam nije jamčio da ćete proći.
Nervozni su. Imamo najbolje igrače u zemlji,
a natječu se da uđu među 20 odabranih.
ŠEST MJESECI DO IGARA
Herb ih je šest mjeseci drilao kao vojnike.
Htio je da dečki postanu ekipa.
Regionalizam mu je bio najveći problem.
Želimo da ekipa bude najbolja moguća.
Povijesno gledano, Minnesota i Sveučilište Minnesote dali su
jako mnogo Igrama i međunarodnim programima.
DRŽAVA ZLATA
Dečki iz Minnesote bili su osnova ekipe.
To je imalo smisla.
Osvojili su nacionalno prvenstvo pod Herbovim vodstvom.
Jeste li bili najbolji hokejaši sveučilišne lige?
Bilo bi nam drago da smo bili najbolji.
Imali smo jako dobru ekipu.
Pozvali su nas na testiranje za Olimpijske igre.
Teško da je moglo bolje od toga.
Imali smo i četvoricu sa Sveučilišta u Bostonu.
Tu sam bio ja.
SVEUČILIŠTE U BOSTONU
Jack O'Callahan.
Mike Eruzione.
I Jim Craig.
Bilo je to zdravo natjecanje
između klinaca s istoka i Srednjeg zapada.
Mi iz Bostona nismo voljeli dečki koji su igrali za Sveučilište Minnesote,
za Herba.
Dečki iz Minnesote mislili su da su opaki. Dečki iz Bostona zvali su šonjama.
Mislili su da smo kicoši.
Što je to? Netko tko se lijepo oblači? Svejedno. Kako su glupi!
Jednostavno mi se nisu sviđali.
Herb mi je rekao:
„Ti se dečki ne vole.”
Mnogi su bili žestoki protivnici prije ulaska u ovu ekipu.
Moraju se nekako spojiti.
Ne možemo raditi protiv sebe.
ČETIRI MJESECA DO IGARA
Mislim da smo prije Igara odigrali 60 ekshibicijskih utakmica.
Bilo je naporno.
Otišli smo u Europu
i igrali u Nizozemskoj, Norveškoj i Finskoj.
SAD - NORVEŠKA
Igrali smo protiv Norveške.
Utakmica nam je bila važna. Igrat ćemo protiv njih na Igrama.
Jedva su čekali da se vrate kući. Ali dečki su dečki.
Na tribinama su bile lijepe cure.
Sjedili su na klupi i govorili: „Pogledaj onu.” Znate?
Vidio sam Herbieja na klupi. Kipio je od bijesa.
Odigrali smo neriješeno, 3:3.
KONAČNI REZULTAT
Utakmica je završila. Rukovali smo se s Norvežanima i otišli s leda.
A zatim smo čuli…
„Ostanite na ledu.”
Nisu igrali ozbiljno, a ni dovoljno intenzivno.
Te su večeri bili na odmoru.
Slijedili su Herbieji.
Toliko smo voljeli te vježbe da smo ih nazvali po našem treneru.
Ubijale su u pojam.
Idi na plavu crtu, pa na početak.
Onda na crvenu crtu, pa na početak.
Na zadnju plavu crtu, pa na početak.
Onda dotakni ogradu i vrati se.
Prišao mi je vozač rolbe i rekao: „Morate ići.”
Otišao je i ugasio svjetla.
Više nije bilo svjetla. Herbie ih tjera da kližu kao ludi.
Doktor Naggy otišao mu je reći: „Herbie, ubit ćeš ih.”
Za vrijeme vježbi dečki su štapovima udarali u ogradu.
Herb je rekao:
„Ako čujem još jedan udarac, klizat ćete dok ne umrete.”
Sjećam se da smo vježbali oko sat i 15 minuta.
Napokon smo otišli u svlačionicu, a on je rekao:
„Ako sutra odigrate isto, opet ćete klizati.”
Drugi smo dan pobijedili 8:0.
Odmah sam rekao da im neću biti najbolji prijatelj.
„Divim se vašem talentu pa ću vas tjerati do krajnjih granica.”
Vidio sam što igrači misle o njemu.
Nije im sve sviđao.
Ne znam jesmo li ga baš mrzili, ali bilo je teško igrati za njega.
Bojao sam ga se.
Što je to? Blokiranje protivnika? Dosta toga i vratite se u igru, majku mu!
Igrači pričaju da im je bilo teško igrati za njega godinu,
dvije, tri, četiri godine u Minnesoti.
Ja im kažem: „A da ste morali živjeti s njim 20 godina?”
Divlja igra! Majku mu!
Herb je u sebi imao intenzivnost
koju otada još nikada nisam vidio.
SVEUČILIŠTE MINNESOTE
Stan, ovo nije košarka, idemo!
Mislio sam da je lud.
Kako možeš biti tako nesretan?
S Herbom si se uvijek osjećao kao da nisi dovoljno dobar.
SVEUČILIŠTE U DULUTHU
Znao je kako te dirnuti u živac, pred svima.
„Nisi dovoljno talentiran da se oslanjaš samom na to.”
„Imaš zlatne noge, a kokošji mozak.”
„Igraš kao da ti se glavom mota prdac.”
Kako to izgleda? Prdac u glavi?
Imam 68 godina, a još se budim noću, sav mokar.
„Janaszak, svaki dan igraš sve gore. Kao da si ispunio kvotu za drugi tjedan.”
Napadači, tražite slabost…
Morao si biti poseban da možeš podnijeti
neka Herbova sranja.
Idemo! Slušaj što ti govorim!
Kad si igrao za njega? Bio je gad.
Mnogi su sportske zvijezde sveučilišta i nikada ih nisu tako forsirali.
Nisam im htio usaditi veličinu,
htio sam je izvući iz njih.
Svi su imali istog neprijatelja. Njega.
Tako je on htio.
Mi protiv njega. Suparništvo je bilo stvar prošlosti.
Trebali smo navući drukčiji dres.
Evo što je povezivalo igrače.
Svi smo bili dečki iz radničkih obitelji.
Tate su nam radili u rudnicima ili čeličanama.
Cijeli tim je bio takav.
I zato smo se na kraju svi povezali.
Ali dok smo mi radili na zajedništvu, u zemlji se živjelo jako teško.
Službeno je. SAD će ove godine ući u recesiju.
Nezaposlenost raste. Pogodit će i do milijun radnika.
Inflacija nije bila ovakva od Drugog svjetskog rata.
Nigdje nema posla.
To pogađa siromašne ljude poput nas. Izvukli smo kraći kraj.
Kao kolumnist nisam radio ni deset godina.
Kulturu SAD-a 1979. zahvatila je depresija.
Kao da se nacija tada pitala: „Može li bar nešto ići kako treba?”
Nesreća se dogodila u nuklearki na Three Mile Islandu.
Sjećam se tog osjećaja u zemlji.
Bili smo jako frustrirani.
Nema novosti oko statusa
američkih talaca u Teheranu.
U Iranu su držali naše taoce.
Primarna kamatna stopa iznosila je gotovo 20 %.
Bilo je redova za benzin.
Već sam bio na dvije benzinske.
- Jutros? - Jutros.
I nemam više benzina.
Zašto ne zovu predsjednika? Zašto dopušta da se ovo događa?
NEMA BENZINA
Ovo je kriza samopouzdanja.
Ugrožava socijalno i političko tkivo Amerike.
Jesmo li se izgubili?
To je mučilo ljude.
A bili smo i usred hladnoga rata.
Da je bio još hladniji, prešao bi u fizički sukob.
Veliki zli Rusi.
Svi su se neprestano osvrtali i gledali tko što radi.
Kad stiže bomba?
Još jedan napet dan za svjetske velesile
u Kremlju u Moskvi i Vijeću sigurnosti UN-a u New Yorku.
Bili su neprijatelj. Darth Vader.
Ne samo kada se radilo o politici, nego i u hokeju.
Izvozili su dvije stvari. Hokejaše i votku.
Sovjetski Savez je znao
da će ih smatrati moćnima ako postanu dominantni u sportu.
U Rusiji su govorili da je to „naša komanda”.
„Naša ekipa.”
„Naciju određuje to kako će oni proći na Olimpijskim igrama.”
„Oni su naši. Drugi ne postoje.”
SJAJNI SOVJETI DOMINIRAJU
SOVJETI PREGAZILI TURNIR
Sovjeti su osvojili zlatnu medalju na svakim Igrama od 1960.
Kad se crveni stroj krene, teško ga je zaustaviti.
Pripremali su ih da budu najbolji na svijetu i bili su najbolji.
Sjetite se, tada su na Igrama nastupali amateri.
Sovjetski Savez za to nije bilo briga.
U Sovjetskom Savezu svi rade za državu.
Sovjeti bi uvijek navodili da su njihovi igrači studenti ili vojnici.
Bili su profesionalni hokejaši.
Tretjak je bio najbolji vratar na svijetu.
Mogli ste reći: „Večeras posebno čuvamo Harlamova.”
Ali tu su još Krutov, Malcev, Petrov, Fetisov.
Mogli ste ići od jednog do drugog
i misliti: „Bože blagi!”
Odakle početi?
Nitko ih nije mogao pobijediti. Bili su predobri.
Gol!
Kako ste shvaćali tatinu fiksaciju na Sovjete?
Govorio je samo o tome. Očevi mojih prijatelja pričali su
o Joeu Namathu, Babeu Ruthu i Mickeyju Mantleu.
A on je govorio o Aleksandru Jakuševu i nevjerojatnim ruskim igračima.
Kad su Sovjeti trenirali 70-ih,
pokušali ste otkriti gdje su i potajno ih gledati
da im ukradete vježbe.
Htio je otkriti što to rade da bi ih mogao pobijediti.
Rano sam odlučio.
Igri ćemo pristupiti posve drukčije.
Promijenit ćemo trening i igru.
Bili smo Herbiejev znanstveni pokus.
Osmislio je plan kako ćemo trenirati kao oni.
Zašto su Sovjeti sjajni?
Nevjerojatno su spremni.
Skoči!
Svaki put kad igramo protiv velikih europskih ekipa,
pratimo ih trećinu-dvije i dođemo do zida.
Ne možemo držati korak.
Odlučili smo da nećemo doći do zida.
DVA MJESECA DO IGARA
Oslobodi pak.
Mike, pazi!
Davie Silk ležao je jedan dan na gol-liniji.
Izvodili smo Herbieje i rekao je: „To je to. Gotov sam.
Umrijet ću ovdje i to će ići njemu na dušu.
Tu morate biti učinkoviti.
Slaba strana, Bobby!
Herbie nas je cijedio.
Uvalio sam ih u tešku situaciju.
Na treningu smo radili mnogo toga na što inače nisu bili navikli.
Mislio sam da je to najbolje pripremljeni tim na svijetu,
osim Sovjeta.
Navikni se ili odustani.
Ja neću odustati.
Viči na mene koliko god želiš. Moram te slušati samo dva sata.
Trening je gotov, idemo u bar, na koje pivo.
Idem u stan da se pripremim za tebe i novi dan.
NATJECATELJ, SAD
Smatrao sam da sam tip koji se trudi
zbog radne etike i vrijednosti koje su mi usadili od malih nogu.
Ulica Bowdoin 274. Kuća za tri obitelji.
Na prvom katu bili su moja teta Ann i tetak Jerry.
Onda moje sestrične Karen i Geraldine i bratić Bubba.
Na trećem katu bili su moja teta A. T., tetak Tony, bratići Tony i Richard,
sestrične Gail i Linda,
bratići Laurie i Richard.
Na drugom katu bili smo ja, mama, sestra Connie,
sestre Nancy, Jeannie, Nettie i moj brat Vinny.
Četrnaestero djece i šestero odraslih.
Zaledili bi teniske terene pa bi na njima igrali hokej.
Htio sam igrati s prijateljima, ali nisam imao klizaljke.
Uzeo bih sestrine bijele klizaljke s plavim pomponima na prstima.
Spustio bih se niz brdo, do teniskih terena,
i počeo igrati hokej na ledu.
Imao sam 12 godina i htio sam naučiti igrati.
Dvotjedni kamp stajao je 75 dolara.
Moji nisu imali 75 dolara. Otišao sam na kat i pitao tetka Tonyja.
„Mogu li pozajmiti 75 dolara? Išao bih u hokejaški kamp.”
„Apsolutno.”
Otišao sam.
Tijekom zime bilo je snježnih oluja.
Jedva sam ih čekao.
Zgrabio bih lopatu i izašao.
U nekoliko oluja zaradio sam 75 dolara.
Odnio sam ih tetku Tonyju.
Pogledao me i rekao: „Puno ti hvala.”
A onda: „I izvoli.” Vratio mi je novac.
Rekao je: „Sad si naučio kako se vraćaju dugovi.”
Mislim da mi je pomoglo što sam odrastao u toj kući
i shvatio kako se treba raditi.
Jeste li zadovoljni igračima?
O, da. Itekako.
Uvijek želimo ojačati našu ekipu.
Jeste li bili sigurni da ćete ući u momčad?
Nimalo.
Jesi li bio siguran, Phile?
Svaki trening bio je test.
Svaki je mjesec smanjivao broj igrača.
Negdje do Božića imao je 22 igrača.
Svi smo znali da u Lake Placid može ići 20 igrača.
Prijetio je da će me izbaciti.
Nekoliko tjedana prije Olimpijskih igara počeo je vikati da ne igram dobro.
„Mislim da ću te morati izbaciti.
Ići ćeš kao pomoćni trener.
Reći ću im da si ozlijedio leđa i da nećeš moći igrati.”
Dio mene je mislio: „Ne može tako.”
Ali drugi je dio mislio: „Da, može.”
Mike i ja bili smo cimeri. Bio je nervozan.
Svi smo bili nervozni.
Tog smo dana krenuli u New York.
PET DANA OD IGARA
Mike i ja smo se spakirali. Trojica suigrača došla su po nas.
Svi smo mislili da idemo u Lake Placid. Onda je zazvonio telefon.
„Čuj, Ralphe, Herb želi razgovarati s tobom.”
Odvezao sam se do hotela.
Doslovno me oduzela panika. Mislio sam da ću povraćati.
Prošao sam kroz vrata.
Vidjelo se da je Herb uzrujan. Gotovo da nije plakao.
Oči su mu bile crvene. Bio je jako emocionalan.
Nekoliko minuta nije mogao ništa reći.
Pokazao je na stolac u kojemu je sjedio.
Sjeo je. Razgovarali smo deset minuta.
Rekao je što cijeni na meni.
Gospodin sam, dobar igrač, dolazim svaki dan, marljivo treniram.
„Ali ne mogu te voditi u Lake Placid.”
U tom trenutku…
Znao je što proživljavam jer je i on to proživio.
Osobno sam to doživio. Trebao sam ući u olimpijsku ekipu 1960.
Dva dana prije Igara netko je pokucao.
Menadžer je rekao: „Idi k treneru.”
„Herb, moram te izbaciti.”
Ja sam otpao posljednji.
Otišao sam kući i gledao sam Igre na televiziji.
Ovo je velika utakmica Olimpijskih igara. Sjedinjene Države protiv SSSR-a.
Dobro su igrali. Osvojili su prvo zlato za SAD.
Utakmica je gotova! SAD je pobijedio!
Otac me pogledao.
Rekao je: „Čini se da je trener izbacio pravog, zar ne?”
To je bilo to.
Moj tata je bio shrvan, naravno.
To ga je obilježilo.
Nije to htio učiniti. Mučilo ga je to.
Znao sam da dolazi taj dan. I nisam…
Nisam to znao izvesti. To me ubilo.
Rekao sam: „Evo što me zbilja muči.
Čini mi se da možete osvojiti zlatnu medalju.”
Onda se malo počeo smijati.
Podsmjehnuo se i rekao: „Bože! Baš si optimističan.
Gle, bio bih jako sretan kad bih se mogao boriti za medalju.
Bilo kakvu medalju.”
Imali smo sastanak.
Ako budemo igrali najbolje što znamo,
možemo osvojiti broncu.
Pustite zlato. Zlato ide Sovjetima.
Ako smo i mislili da ih možemo pobijediti, taj je elan splasnuo
nakon utakmice u Madison Square Gardenu.
Otišli smo u New York igrati protiv Rusa.
Zato smo trenirani šest mjeseci.
Da vidimo kako stojimo.
Loše nam se pisalo. Predstavili su Ruse, a naši igrači su im pljeskali.
Kad smo izašli na led protiv Sovjeta,
mislio sam: „Sranje. Jako su dobri.”
Ne može izaći iz zone.
Priprema i puca! Gol!
Sovjeti su zabili prvi.
Pucao je Aleksandar Malcev.
Veteran Harlamov.
Zabija!
Ulazi Krutov. Puca i zabijaju!
Zgazili su nas.
Malcev se probija po desnoj strani. Može pucati. Zabija!
Sjećam se toga gola. „Bože mili, što je on to učinio?”
Evo, probija se po desnoj strani.
U bliži kut. Predivna završnica.
Otišao sam do klupe i rekao Herbu da nemamo šanse.
Pogledao me i rekao: „Ma nemoj.”
Srušila su se dvojica Amerikanaca.
Kakav sudar!
Kakav udarac! Ovo je najjača blokada utakmice.
U biti su nas potukli do nogu.
Bilo je 3:10, ali moglo je biti i 3:20.
Bili su mnogo vještiji od nas.
Da sam ja igrač, bio bih pomalo malodušan.
Poigrali su se s SAD-om.
Iskreno, bojao sam se pomisliti što će biti na Olimpijskim igrama.
Premoćno će pobijediti.
Mislim da to uopće nije hiperbola.
To nisu bile samo dvije momčadi na ledu,
nego i nacije
koje su predstavljale različite poglede na sadašnjost i budućnost.
PROSINAC 1979.
U Afganistanu se dogodio državni udar.
Sovjeti su pomogli srušiti vladu.
Sovjetski postupci teška su prijetnja miru.
Predsjednik Carter službeno je izjavio
da SAD ne bi trebao sudjelovati na Igrama u Moskvi
ako Sovjeti ne povuku vojsku iz Afganistana.
Jimmy Carter rekao je da moramo učiniti nešto, da nećemo ići na Igre u Rusiju.
Bila je to ozbiljna, simbolična gesta.
Svjetski problemi jednostavno su prodrli u Olimpijske igre.
Omeli su ih.
Dok su se igrači počeli okupljali u New Yorku,
politiku je obilježavao hladni rat,
koji je još bio itekako hladan.
Američki sportaši možda će bojkotirati Moskvu,
ali to nije umanjilo želju Sovjeta da osvajaju zlata u Lake Placidu.
Rusi su imali misiju. Morali su proslaviti svoju zemlju na našem tlu.
Mislim da su tako odlučili.
„Dobro, doći ćemo u SAD
i osvojiti što više zlata u što više sportova.
Tako ćemo pokazati da smo bolji.”
Bear, ovamo.
Ta pitanja o političkom aspektu…
Pokušaš ih podsjetiti da nismo zato došli.
Ti si olimpijac.
Uspio sam. Došao sam na Olimpijske igre.
Kakva velika čast!
SVEČANO OTVARANJE
Naravno, Rusi su došli u onim svojim ludim krznima.
- Toplo im je. - Da.
- Bilo je hladno.
- Bilo je hladno, zar ne? - Ledeno.
Rusi su imali krznenjake i velike šubare.
Ruski medvjed i američki kauboj.
Slijedi SAD, zemlja domaćin.
Cijeli se život pripremaš za taj trenutak.
Ne možeš žaliti ni za čime. Moraš biti spreman.
Ulazak sportaša na svečanom otvaranju. O tome sam sanjao.
Drago mi je što mogu službeno objaviti da su otvorene 13. zimske olimpijske igre
u Lake Placidu.
Odrastao sam gledajući Igre.
Svake četiri godine nisam se odvajao od TV-a.
Olimpijska momčad…
Ne očekuješ da ćeš ikada u životu sudjelovati u tome.
NATJECATELJ, SAD
Prvo čega se sjećam je klizanje u dvorištu. Odrastao u Michiganu.
Malena kuća, radnička četvrt.
Tata je brata i mene uveo u hokej.
Nakon što je prestao padati, čizmama smo zagazili snijeg.
Kroz podrumski prozor provukli smo cijev
i sve potopili. To je bilo naše klizalište.
U Flintu u Michiganu sve se vrti oko automobilske industrije.
Moj tata je radio u tvornici koja je proizvodila dijelove za aute.
Službeno je bio podmazivač.
Obilazio je strojeve i pazio da rade kako spada.
Imao sam 19 godina.
Toga se ljeta razbolio.
Došlo je iznenada.
Melanom je prerastao u rak mozga.
Išlo je jako brzo.
Da, bilo je…
Da, bilo je jako teško.
Posebno jer sam morao otići i nisam bio s njim.
Ali uporno je tvrdio,
ako ti se ukaže prilika da igraš za svoju zemlju, moraš je iskoristiti.
OLIMPIJSKO SELO
DOBRO DOŠLI! USPJELI SMO
13. ZIMSKE OLIMPIJSKE IGRE
Voziš se uskim cestama s jednim trakom
i odjednom dođeš u zajednicu…
Mislim, nema više od 3000 ljudi, ako brojimo i pse i mačke.
Sve je sređeno za Olimpijske igre.
Čini se kao da im ondje nije mjesto.
Pogledajte klizalište.
U biti su ga postavili na ulaz u srednju školu.
Bili smo uzbuđeni zbog Erica Heidena. On je bio zvijezda.
Američki tim u brzom klizanju imao je velika očekivanja.
Hokejaški tim…
Nema šanse ni za što.
SAD NE MOŽE POBIJEDITI
U Lake Placidu bili smo izolirani.
Nismo znali što se događa oko nas. Ali znali smo da će biti teško.
Uzmeš Sports Illustrated…
Sovjeti će osvojiti zlato.
Čehoslovačka im može zaprijetiti.
SAD igra za sedmo mjesto, sve do 12. mjesta.
SAD - ŠVEDSKA 12. VELJAČE 1980.
Mislim da je momčad bila znatiželjna, puna iščekivanja.
Pitali smo se kakvi ćemo biti na toj razini.
Na hokejaškom turniru 1980. bilo je
12 momčadi podijeljenih u dvije skupine.
Igrali ste protiv svih u skupini. Dva boda za pobjedu, jedan za remi.
Na kraju tog dijela
dvije prvoplasirane ekipe ušle su u borbu za medalje.
Atmosfera nije bila posebna.
Šveđani su bili favoriti.
Nije vladalo uzbuđenje.
Dvorana je bila napola puna.
Čulo se kako pak udara po ogradi.
Sjećam se kako sam mislio:
„Bože, mislio sam da će biti ipak malo bolje.”
Šveđani su bili jako dobri.
Bože, nemamo šanse protiv njih!
Imali su dobru ekipu. Bili su brzi.
Broj 23 dodaje Berglundu, koji prolazi Craiga.
Švedska vodi, 1:0.
U prvoj trećini nismo igrali baš dobro.
Jurili smo uokolo,
nismo radili ono što smo smatrali da možemo.
Svi smo bili strašno nervozni.
Onda sam se ozlijedio.
Velika kontuzija od koljena do kuka jednostavno je…
Luđački je boljelo. Nisam mogao igrati. Nisam se mogao kretati.
Mislio sam da sam gotov.
U svlačionici sam. Ležim na leđima. Skinuo sam opremu.
Noga mi je savijena, držim led.
Plakao sam.
Jedna trećina i zeznuo sam. Za mene su Olimpijske igre gotove.
Onda je došao Herbie.
Herbie je podivljao na Robbieja. Rekao je da neće igrati u NHL-u,
da je najveći slabić i tako to.
„Ne budi mekušac. Izađi i igraj.”
Igrao sam za njega tri godine. Učinio sam sve što je tražio.
Stalno.
Bio sam poslušan vojnik.
A on me tako izaziva? Koji je to vrag?
Poludio sam.
Ovoliko mi je falilo… Ozbiljno…
Htio sam ga udariti, a onda se okrenuo i izašao.
Bili smo… Ovoliko mi je falilo.
Mislio sam: „Zašto smo došli?”
Odigrali smo 20 minuta
i gledamo kako se raspadamo.
Stajao sam
i prvi sam put u životu sumnjao u Herbieja.
„Bože, na Igrama smo, a on je poludio.”
„Nećeš mi ti govoriti mogu li igrati. Ja ću reći tebi mogu li igrati.”
Htio sam igrati pa sam odlučio pokušati.
Na izlasku mi je namignuo. „Postigao sam što sam htio.”
Rekao sam da ih moram prodrmati.
McClanahane, znam gdje moram bocnuti tog klinca.
Odabrao sam teži put. I igrao je. I to ludo dobro.
Robbie se obukao, vratili smo se.
Doslovno nije mogao sjediti na klupi pa je stajao dok nije igrao.
Kotrlja se u daljnji kut…
Lundqvist zabija!
Nevjerojatno iznenada, Švedska je povela.
Mama i ja bile smo na toj utakmici.
- Kelly je plakala. - Da.
Rekla sam: „Došli smo dovde, a sada gubimo.”
Bili smo loši u početku.
A u trećoj trećini bili smo sve jači.
Craig je na klupi. Igraju još samo 41 sekundu.
Kad gubiš s golom razlike,
makneš vratara i uvedeš još jednog napadača.
To je taj trenutak. Moramo nekako zabiti.
Ako izgubimo protiv Švedske, nemamo šanse za medalju.
Rammer je bio sa mnom. Dodao mi je.
Išao sam oko ograde.
SAD je iza gola. Gube s golom razlike.
Od ograde prema naprijed, evo prilike! Gol!
Baker!
Podivljala je olimpijska dvorana u Lake Placidu.
Jako važan gol za Sjedinjene Države.
Neobično dobar udarac.
Pa da. Imaš pravo.
Možda najveći gol Igara.
SAD nije vodio protiv Švedske.
U igri su ostali zahvaljujući vrataru Jimu Craigu.
NATJECATELJ, SAD
Moja obitelj irskih katolika imala je osmero djece.
Svakog jutra majci sam napisao pismo,
stavio ga u sandučić i otišao u školu.
Obitelj je govorila da sam ja mamim miljenik.
To me znalo jako uzrujati.
Sad kažem: „Dobro, bio sam joj miljenik.”
Odostraga sam u razredu,
nešto pišem.
Učiteljica iz trećeg razreda, gđica Barry,
pita me što radim.
Kažem: „Vježbam autogram.” Pitala me zašto.
„Jer će jednom mnogo vrijediti.”
Igrali smo hokej u podrumu, u kuhinji. Samo smo to i radili.
Ovo je Jim Craig. Sjajan vratar.
Rekord ove sezone mu je 15 obrana u nizu.
Kad sam bio na prvoj godini faksa, majka mi je bila bolesna.
Znate, rak je opaka bolest.
Ja studiram u Bostonu, ona je u bolnici. Nakon treninga nisam išao jesti.
Sjeo bih u vlak i otišao u bolnicu.
Majka bi mi ostavila svoju hranu. Sjedili smo i jeli.
Moja je majka bila iznimno snažna žena.
Pomogla mi je,
dopustila mi je da nastavim, očekivala je da nastavim.
Inače bih je razočarao.
Postavili smo ciljeve. Htio sam ući u olimpijsku momčad.
A ona je rekla: „Ne daj da te nešto omete u tome.”
Kad netko umre, ne izgubi snagu.
Da je nekomu tko je zaslužuje.
I tako…
To mi je…
Dala mi je mnogo svoje snage.
Moji sinovi imaju sreće. Imali su iznimnu majku.
Bila je veoma predana. Sinovi i obitelj bili su joj sve.
I dalje je čuvao njezinu odjeću u ormaru.
Sam je sjedio kod kuće.
Bio je tužan, izgubio je najbolju prijateljicu.
Bilo mu je teško, nije znao što će.
Igre su ga preporodile. To je bila moja najveća radost.
Grčki stoik Epiktet rekao je: „Zapamti, ti si samo glumac u drami.”
Bilo da si običan čovjek, bilo da si kralj,
ti moraš glumiti ulogu koja ti je dana.
No drugi određuje tko dobivaju koju ulogu.
NATJECATELJ, SAD
Proljeće 1979. Odmah nakon državnog prvenstva.
Najkorisniji igrač prvenstva
i momčadi.
Dobro mi je išlo.
Minnesota je najbolja momčad u zemlji. Prvi smo i najbolji.
Kako sam mlad!
Taj tip samo želi igrati hokej.
Nakon što smo osvojili prvenstvo,
sjedio sam ispred sportske dvorane na Sveučilištu Minnesote.
Čitao sam intervju s Herbom Brooksom u kojemu je rekao:
„Ako 1980. želimo pobijediti, trebat ćemo dobrog vratara.”
Cerio sam se od uha do uha.
A sljedeća rečenica je bila: „A ovaj mali Jim Craig je ludo dobar vratar.”
Bit će teže nego što sam mislio.
Jimmy je bio naš vratar. Mislio sam da boljeg nemamo.
Da, Janaszak je bio povrijeđen.
Ali kad ne igraš previše,
moraš pokazati kakav si karakter.
U Lake Placidu bilo je 240 igrača.
Samo ja uopće nisam igrao.
Steve nije bio negativan, bio je pozitivan.
Neprestano je radio kao lud.
Odigrao sam ulogu koju su mi dali.
Nisam igrao, samo sam sjedio. To mi je bilo najteže u životu.
U krvi ti je da igraš.
A moraš samo sjediti i šutjeti.
U selu je bio centar za zabavu.
Pokraj kantine.
Otišli smo jedne večeri.
Htjeli smo gledati Groznicu subotnje večeri.
GROZNICA SUBOTNJE VEČERI
Došla je prevoditeljica Međunarodnog olimpijskog odbora.
Bila je slatka…
Htio sam je malo bolje upoznati.
Nosio sam joj sokove sa sladoledom i tako to
gotovo svaki dan kad smo bili ondje.
Petnaest mjeseci poslije ta je prevoditeljica postala mojom ženom.
Zaprosio sam je i vjenčali smo se u svibnju 1981.
Ona je najbolje što mi se u životu dogodilo.
Pa iako nisam igrao, ja sam najveći sretnik od tih 20 igrača.
U to nema sumnje.
Vrijeme prvog kruga iznosi 31,803.
SAD - ČEHOSLOVAČKA 14. VELJAČE 1980.
Utakmica će biti puna emocija.
SAD čeka težak raspored.
Danas igraju protiv srebrnih s lanjskog svjetskog prvenstva,
protiv Čehoslovaka.
Iznimno su snažna, iskusna ekipa.
Prvo Šveđani pa Čehoslovaci. Mislim, šalite se?
Bacili su nas u vatru.
Očekivali su da će nas Česi pobijediti.
I to lako.
Ali mi smo morali igrati svoju igru.
Blizu su prostora Čehoslovačke.
Marian Štastný napada Brotena, dodavanje s lijeve strane i gol!
Eruzione puca i jedan-jedan!
SAD igra sjajno.
Stalno su pod pritiskom.
Schneider zabija!
Čovječe, izgleda tako lako.
Česi su bili druga momčad svijeta.
A mi smo igrali dobro.
Nešto ide kako treba. Osjećali smo to.
Mark Johnson zabija!
Gol!
SAD povećava vodstvo!
Schneider.
Ovo je jednostavno nevjerojatno.
McClanahan uzima pak, ispred mreže.
Puca i zabija!
Dominirali smo.
To nam je silno podiglo samopouzdanje.
Počeli su govoriti o hokejaškoj momčadi.
SAD!
To je bilo prvi put,
koliko se sjećam, da su skandirali „SAD”.
Toga do tada nije bilo.
U tom se trenutku sve promijenilo.
Naime, tijekom 70-ih
često smo palili američke zastave.
Od paljenja zastava prešli smo na mahanje zastavama.
Rezultat je 7:3.
Ovdje u Lake Placidu traje slavlje.
Čehoslovačka je bila frustrirana. Izgubit će s četiri gola razlike?
Odjednom je jedan njihov igrač podivljao.
Tri minute prije kraja Marka je podlo udario jedan češki igrač.
Igrač je ozlijeđen.
Mark Johnson. Večeras je sjajno igrao.
- Nisam vidio što je bilo. - Ja sam vidio. Reći ću ti.
Neliba ga je udario u grlo.
Bilo je brutalno.
To nam je bio najbolji igrač na terenu.
Nadamo se da nije teško ozlijeđen.
I ti ćeš dobiti u grlo, trojko!
Nabit ću ti štap u grlo!
- Taj me pogled plaši. - Da.
Kad te tako gledao, a viđao sam to…
Ne želiš da te tako gleda.
Bio je bijesan.
Nikad ga nisam vidio tako ljutitog.
Pojest ćeš taj štap, trojko!
Mislim da nam je pokazao,
iako je bio strog prema nama, bilo mu je stalo do nas.
- Bio je uzrujan jer je to bio Magic. - Naš najbolji igrač.
Da se radilo o nekom drugom, rekao bi: „Dobro je.”
Ne smijemo izgubiti Marka. Bez njega nemamo šanse.
Pak se vraća u igru. Šťastný.
Nije uspio. Ulazi Strobel. Još šest sekundi.
Pet, četiri, tri, dva, jedan.
Utakmica je gotova! Jim Craig uhvatio je pak!
SAD je pobijedio
u sjajnoj utakmici protiv Čehoslovačke.
Ako pitate ljude što ih je najviše zadivilo na Igrama,
to bi mogli biti američki hokejaši.
U natjecanje su ušli bez pompe, čak i malo nesigurni.
Polako postaju miljenici Igara.
Nitko neće navijati glasnije
od ljudi u ovoj kući.
Četrdeset majki, očeva, braće i sestara
američkih olimpijskih hokejaša.
Završio sam s tušem, iskočio sam, provjerio ovo.
Još je slobodno.
Došao sam se obrijati i oprati zube.
Zaboravio sam pastu za zube i vratio se u sobu po nju.
Neće valjda netko ući!
Majke su vidjele da odlazim. Zatvorile su vrata.
Desno od mene.
Znate? Što još mogu reći?
To je nevjerojatno. Moj je tata bio pravi.
„Jabuka ne pada daleko od stabla.”
Mislim da je moj tata bio stablo, a ja jabuka.
NATJECATELJ, SAD
Moja četvrt Charlestown je na sjeveru Bostona.
Bila je puna policajaca, vatrogasaca. Moj tata je bilo električar.
Bilo je vodoinstalatera i gangstera.
Svi su nedjeljom ujutro ušli na misu.
Znali smo tko su. Nitko nije ništa govorio.
Kad odrastete u mjestu poput Charlestowna, znate se kloniti nevolja.
Katkada je ne možete izbjeći pa znate kako napasti prvi.
Uvijek sam bio takav, i kad sam igrao hokej.
Nisam volio gubiti.
Mogu izgubiti u društvenoj igri, nisam psihopat.
Ali u igru sam unosio intenzitet.
Mislim da ću biti bolji zbog ovog iskustva.
Dao bih milijun dolara, samo da se mogu natjecati ovdje.
Nema boljeg osjećaja od toga da igrate za svoju zemlju.
Opa.
Nikad to nisam vidio.
Gotovo da se nisam rasplakao. Bože!
Olimpijske igre bile su moj san.
Silno sam to htio ostvariti.
Atmosfera se zagrijava u Lake Placidu.
Još jedan dan pun svega. Imamo najveću gužvu do sada.
Sinoć su skandirali „SAD”. Danas skandiraju „Eric”.
Eric Heiden, prvi sportaš koji je osvojio pet zlata na Zimskim olimpijskim igrama.
I ja sam navijao za hokejaše.
Kad sam se natjecao, hokejaši su se odmarali.
Kad sam ja imao slobodno, hokejaši su igrali.
Bio sam u publici i gledao sam ih.
Junaka Igara je Eric Heiden,
a hokejaši su miljenici Igara.
Najveće i najneočekivanije veselje priredilo je 20-ak klinaca s leda.
Udarac je prošao!
Savršen gol.
Upravo su pobijedili.
Dva dana poslije opet su pobijedili.
SAD je došao bez izgleda za medalju.
Ako pobijede Zapadnu Njemačku ili izvuku remi, konkurirat će za medalju.
Odbijena lopta ulazi!
LUDI ZA LUDIM HOKEJAŠIMA
Odjednom misliš:
„Miša mu! Možemo osvojiti medalju.”
SAD mora pobijediti večeras, ali igraju protiv Sovjeta.
- To nije pošteno. - Nije.
Amerikanci za medalju igraju protiv Sovjetskog Saveza.
Ti su ih Sovjeti pobijedili sa sedam golova razlike.
Iako su Amerikanci hvatali zamah,
Rusi su radili ono što su i očekivali od njih.
Gazili su ekipe.
Sovjeti pobjeđuju lako, 16:0.
Sovjeti su pobijedili Nizozemsku 17:4.
SSSR - POLJSKA, 8:1
Sovjeti su ih nadigrali.
No Sovjeti su se činili ravnodušnima, više nego prije.
Kao da su to stoput prošli.
Herb je stalno govorio o našoj mladosti.
„Najbolje smo pripremljeni. Ne mogu nam ništa ako igramo kako znamo.”
Vjerovao je u nas.
Bili smo spremni.
Pripremili smo se.
To ne znači da ćemo pobijediti. To znači da smo spremni.
Tata je sačuvao sve bilješke.
- Vjerojatno od 1978. do 2000. - Da. Bože!
Scenarije, bilješke o igračima.
- Evo, Danny. Evo jedne o Sovjetima. - Da.
„Arogantni su, drski. Ne poštuju svoje protivnike.”
PLANINA WHITEFACE
U gradu se osjeća radost, iščekivanje, uzbuđenje.
To na ovim Igrama još nismo vidjeli.
Kakve su bile šanse prije natjecanja
da će se SAD i Sovjetski Savez sresti kao neporažene ekipe?
Vladalo je silno iščekivanje.
Radio sam s Kenom Drydenom.
Išli smo prema dvorani. Rekao sam:
„Možemo se nadati da će rezultat biti 3:1 za Sovjete na polovici druge trećine.”
Ali on je rekao: „Ako zaista poznaješ hokej
i znaš razliku između ovih momčadi… Kako se ovo moglo dogoditi?”
Iskreno, a mogu govoriti samo u svoje ime,
nećemo ih pobijediti. Nema šanse. Baš nikakve.
Tisuće Amerikanaca okupile su se oko TV-a
dok je SAD izlazio na led.
Svi su gledali smo jedno.
No nitko nije bio uzbuđen kao ova obitelj u Winthropu.
Obitelj kapetana Mikea Eruzionea.
Znao sam da gleda moja obitelj, ali nisam znao da je to tako velika stvar.
Sportske novine počele su pisati o tome.
A mnogi od nas prate što rade sportske novine,
pa smo rekli: „Ovo nije obična utakmica.”
Postoje pozitivci i negativci.
U ovom slučaju podjela je bila jasna.
Nismo bili svjesni kako smo djelovali na ostatak zemlje.
Brzojavi su bili jedina iznimka.
Hodnik je dug.
Do dvorane ima 45, 55 metara.
Pun je brzojava u kojima nam žele sreću.
Sjećam se jednoga od žene iz Teksasa.
Pisalo je: „Pobijedite sovjetske gadove.”
U svlačionici je vladalo nervozno uzbuđenje.
Na svoj smo se način pripremali
kako ćemo igrati.
I čekali smo Herbov govor.
Sjećam se da je izvukao nešto iz džepa.
- Ovo je taj slavan govor. - Da.
-„Rođeni ste da igrate.”
„Suđeno vam je da budete ovdje. Ovo je vaš trenutak.”
A onda je izašao.
Spremamo se izaći,
pogledam gore. Iako nema previše mjesta,
sve je dupkom puno.
Pomislio sam: „Jao meni.”
Mama Davea Christiana imala je duha.
„Moramo nabrijati ove ljude.” Počela je skandirati „SAD”.
SAD!
Moj tata, moja sestra i moja mama.
SAD!
Ajme.
Bilo je nevjerojatno glasno.
SAD!
Uzbuđenje. Napetost raste.
Olimpijski centar je pun.
Ja sam Al Michaels, a ovo je Ken Dryden. Večer bi trebala biti sjajna.
Mnogi ovdje sigurno ne razlikuju plavu liniju i telefonsku liniju.
To nije važno jer pred nama je najrjeđi od svih sportskih događaja.
Utakmica koju nije potrebno dodatno opisivati.
Bilo politički ili nacionalistički, gledaju je iz različitih perspektiva.
No ovdje će igrati hokej.
Sjedinjene Države i Sovjetski Savez na ledu Lake Placida u New Yorku.
Ken, što misliš prije početka?
Američki tim vidjet će što može.
Jedno je biti mlad i perspektivan, a drugo dobar.
Sljedeća dva i pol sata možda su najteži, najzahtjevniji i najuzbudljiviji trenutci
u životu američkih igrača.
Kad sve završi, naučit će mnogo o sebi. Otkrit će koliko su zapravo dobri.
Jao. Imali smo velike trenutke, ali ništa nije bilo ravno ovome.
Ali znate zašto je sport sjajan?
Jednom morate zaigrati.
Idemo, utakmica je počela.
Amerikanci se muče, ne mogu iznijeti pak iz svoje polovice.
Prije 13 dana izgubili su protiv Sovjeta, 3:10.
Igrali smo jako brzo. Osjetili smo da je sve drukčije.
Puca!
Craig spašava.
Noge su im bile kao balvani.
Igrate protiv njih, a ne možete ih ni pomaknuti.
Imao sam nešto s Krutovim.
Zvali su ga Ruski Tenk.
Sudarili smo se više puta.
Kao da sam udarao u zid.
Pavelich uzima pak.
Tretjak brani udarac iz kuta!
Buzzy je imao pak. Odskočio je od štapa.
Snažan udarac! Odbio se i ušao.
Skrenuo ga je i ušao je.
Dobro, gubimo.
SAD za sada nema pravi napad.
Čini se da su ih Rusi uspjeli obuzdati.
Ako misliš da ćeš izgubiti, izgubit ćeš. Bili smo nervozni, ali nismo se bojali.
Dajem vam riječ.
Pavelich uzima pak.
Mark je sve odvukao udesno.
Dodao je pak meni. Uhvatio sam ga u pokretu.
Puca i zabija!
Buzzy Schneider!
Buzzy se sjurio i opalio pokraj Tretjaka.
To je gol za koji očekujete da bi Tretjak trebao obraniti.
Znali smo kako moramo igrati.
Ali kao da smo osjećali nešto u sebi,
da će se nešto dogoditi.
Golikov, broj 23, prepušta Makarovu.
Pokušava dodati Golikovu, vraća pak i zabija!
Pak se odbio od američkog braniča. Sovjeti vode, 2:1.
U Madison Square Gardenu pobijedili su nas 3:10.
Previše su vjerovali u sebe.
Nisu vidjeli hokejašku ekipu, nego hrpu studenata.
Sovjeti nas uopće nisu poštovali. Nimalo.
Kraj je trećine.
Sovjeti su na američkoj polovici.
Neće krenuti u napad.
Sat otkucava.
Još 12 sekundi do kraja.
Pogledam na sat. Još osam sekundi.
Pogledam nalijevo. Davey Christian ima pak.
Krenem prema klupi. Mislim da je kraj trećine.
Odjednom vidim kako Mark leti pokraj mene i…
„Kamo ide?”
Tretjak to lako brani.
Ali tu je Johnson i zabija!
Još sekunda do kraja trećine!
Sat sad ništa ne pokazuje…
Dvojica braniča stala su načas, tek toliko da mogu proći.
Bojao sam se samo da je vrijeme isteklo
pa sam okrenuo glavu i pogledao sat…
Ima li vremena? Hoće li priznati gol?
Priznat će gol!
SAD je opet izjednačio! Dva-dva!
Zato ga zovemo Magic. On je bio naš Magic Johnson.
Daleko naš najbolji igrač.
Bili smo uzbuđeni. Najveća utakmica života. Rezultat je 2:2.
Markov gol dao nam je samopouzdanje.
I počinju skandirati. SAD!
SAD!
To je bila prava utakmica.
SAD!
U svlačionici su svi bili jako nabrijani.
„Možemo im parirati, možemo ih pobijediti.”
Na početku trećine izmjena za Sovjetski Savez.
Vladimir Miškin ide na gol.
Tretjak je primio dva gola.
Bili smo šokirani što ga je izvadio iz igre.
Tretjak je na klupi. Nekarakterističan položaj za njega.
Činilo nam se da je bolestan ili ozlijeđen.
Iz igre ne vadiš najboljeg vrata svijeta.
Harlamov, broj 17, veteran.
Dodavanje Petrovu.
Igramo protiv čudovišta. Tijesno je.
Ali čekali smo da se dogodi ono neizbježno.
Malcev je pobjegao.
Prolazi Craiga i Sovjeti vode.
U drugoj trećini rekli su: „Dobro, sad preuzimamo.”
Morali smo preživjeti drugu trećinu.
Craig brani!
Spasio nas je Jimmy Craig. Igrao je kao lud.
Craig opet brani!
Zbog njega je SAD na životu.
Shvatio sam da je jedna trećina protiv Rusa
kao jedna utakmica protiv neke druge momčadi.
Nisam mislio na poraz.
Mislio sam na utakmicu i što se može dogoditi, kako ćemo igrati.
I kad se to dogodilo, sve mi je već bilo poznato.
Ako na gol zapucaju 30 puta, znači da mogu postići 30 golova.
Rusi su tako dobri.
Ali reci mi da nešto ne mogu i ja ću ti pokazati da mogu.
SAD!
Gotova je druga trećina.
Ako mu zabiju još jedan gol, utakmica je vjerojatno gotova.
Ne možeš se vratiti protiv Sovjeta ako gubiš s dva gola razlike.
Gotova je druga trećina.
Sovjetski Savez - Sjedinjene Države, 3:2.
SAD!
Između druge i treće trećine sjedio sam u svlačionici i mislio:
„Trebamo jedan gol.”
Počela je treća trećina. Sovjetski Savez vodi, 3:2.
Američki tim mora ubaciti u višu brzinu.
Moraju više pritiskati u napadu.
Makarov je uklizao, podijelio obranu, ali nije uspio zabiti!
SAD ima sreće.
Silky je dobro odigrao. Svladali su ga.
Pak je doskočio na moj štap.
Ubacuje.
Zatim Johnson i zabija!
Mislio sam da će dvorana eksplodirati.
Utakmica je neriješena. Tko bi to rekao?
Sad igramo za pravo.
Još 11 minuta, a neodlučeno je.
Mogao sam osjetiti energiju u dvorani.
SAD!
Sada je sve moguće.
Ali i dalje to ne očekuješ.
Harrington ide s centra.
Sovjeti su pokupili pak.
Vraća ga Schneider. Schneider kreće.
Opalio sam i izašao. Mike je uskočio.
Preskočio sam ogradu.
John Harrington se u kutu borio za pak sa Sovjetima.
Pav je pak dobacio meni.
Mislio sam da sam ga prejako udario.
A onda sam vidio publiku.
Eruzione zabija! Mike Eruzione!
Ovo je raspad sistema.
Nikada tako nisam slavio. Ne znam odakle mi to.
SAD!
Katkada možete osjetiti zvuk.
SAD!
Gol za SAD, broj 21, Eruzione.
Kad smo se vratili na klupu, mnogi su pogledali rezultat.
Mislili smo: „Opa, još deset minuta.”
Mogu li održati ovo vodstvo?
Mogu zabiti još deset golova.
Uvijek se sjetim tog trenutka kad vidim da je deset do.
Tih je deset minuta trajalo vječno.
Sat se nije micao.
Gledali smo njihovu klupu, znali smo koliko su dobri
pa smo razmišljali:
„Hoće li opet zaigrati kako znaju?”
Vidjeli smo to mnogo puta.
Kad netko povede, kad se ponada, Sovjeti to unište.
Stvarno smo ih razbjesnili.
Sovjeti su pritiskali SAD.
Krutov…
Pogodio je vratnicu.
Jim Craig morao je dobro braniti
u tih posljednjih deset minuta.
Spektakularna obrana!
Opet je obranio Craig!
Herbie je bio miran na klupi.
Bio je svoj. Cijelo je vrijeme bio Herb.
Stalno nam je govorio jedno: „Igrajte kako znate.”
Igrajte kako znate.
Govorio je samo: „Igrajte kako znate.” Ništa drugo.
„Igrajte kako znate.”
Onda smo počeli razmišljati. Na tome smo radili šest mjeseci.
Zato smo radili Herbieje.
Još osam minuta.
Amerikanci nisu pobijedili Sovjete dva desetljeća.
Sovjetska je klupa u kaosu.
Još šest minuta i 47 sekundi.
Panika. Ubacuju pak protivniku. Rade ono što inače ne rade.
Lebedev puca! Ni blizu.
Nisu igrali kao inače.
To im je bilo prvi put. Nisu znali što bi.
Još dvije minute.
Nisu maknuli vratara.
SAD!
McClanahan. Pokraj gola.
Nitko nije htio pak.
Nitko nije htio zeznuti.
- SAD! - Minuta i 12 sekundi.
Kreći se, riješi ga se.
Evo Johnsona, 19 sekundi.
Johnson do Ramseyja. Ramsey zaustavlja Biljaletdinova.
McClanahan. Pak putuje.
Jedanaest sekundi. Deset sekundi. Počelo je odbrojavanje.
Morrow do Silka. Još pet sekundi.
- Gotovo je. - Vjeruješ li u čuda?
- To! - Nevjerojatno!
FINALNI REZULTAT
Mislili su da je ovo nemoguće! Ovo je čudo! Ne mogu vjerovati!
Bacio sam štap u ogradu i skočio na hrpu igrača.
Kako su me brzo zagrlili!
SAD!
Skaču gore-dolje,
a Rusi gledaju slavlje u nevjerici.
Neću reći da su uživali,
ali vjerojatno su zaboravili koliko je zabavno pobjeđivati.
SAD!
To se zaista dogodilo? Pobijedili smo?
Pobijedili smo.
Morali smo se uštipnuti.
Pobijedili smo Ruse. Ne mogu vjerovati da smo ih pobijedili.
Nevjerojatno.
Pogledaj Jima Craiga. Pogledaj!
Nevjerojatno.
Hokejaški tim Sjedinjenih Država bio je potpuno nepoznat do prije tjedan i pol.
Uspjeli su.
Pobijedili su Sovjetski Savez.
Nešto nevjerojatnije ne možete ni zamisliti.
Konačni rezultat. SAD - SSSR, 4:3.
SAD!
Nakon utakmice otišli smo u hotel s roditeljima.
Htjeli smo osjetiti uzbuđenje u selu.
Kako se osjećam? Ne mogu biti uzbuđeniji!
SAD!
To je čudo, ne utakmica.
Zemlju je zahvatio osjećaj nacionalizma.
- Što mislite o svemu ovome? - Super je. Super!
Bože, blagoslovi Ameriku…
Ponosio sam se što sam Amerikanac.
SAD!
Broj jedan! SAD!
Iznenađenje je bilo tako golemo da mu mogu parirati samo David i Golijat.
Hokej su zavoljeli ljudi koji ne znaju ništa o njemu.
Ako možete gledati… Ne mogu govoriti o tome.
U ruskom veleposlanstvu nisu slavili.
No vatrogasna postaja preko puta objesila je natpis da ih podsjeti.
Postavili smo ga
jer je teško saznati rezultate izvan grada.
Zapravo, služimo javnosti.
Kako se osjećaju tvoji roditelji?
Vjerojatno pucaju od ponosa. Vjerojatno su jako ponosni.
Jeste li se kada u životu tako osjećali?
Ne, nikada.
To je velika pobjeda za nas, velika stvar za mene, obitelj, moj grad i roditelje.
Sjajna utakmica.
Čestitam, Mike. Jime…
Baš fora.
Radost koju su osjetili, zadovoljstvo jer su me gledali…
To mi je mnogo značilo.
Jer sam znao koliko to njima znači.
Nikada nisam vidio toliko osjećaja na natjecanju.
Jeste li vi to osjetili na ledu?
Osjećali smo publiku
tijekom utakmice, posebno u zadnjih deset minuta.
Vidim oca,
vidim koliko je sretan, a bio je tako tužan. To je…
To je zlatna medalja.
U subotu ujutro došli smo u svlačionicu
i sve se sručilo na nas.
Sva pozornost.
Prvi sam put dao autogram.
Fotografiranje, autogrami, smijeh.
Došao je Herb i poludio.
Vikao je: „Što vi to radite?”
Na stolu su bili štapovi. Dečki su dolazili i potpisivali ih.
On je ušao i sve ih je srušio. „Još niste ništa osvojili.”
Održao je jedan od najtežih treninga godine.
Ubio nas je.
Pitali smo se zašto je tako ljutit. Tek smo pobijedili Sovjete.
Kada sada razmislim o tome, htio je da znamo da nas čeka još jedna utakmica.
Moramo imati pravu perspektivu.
Ne smijemo misliti da smo bolji nego što jesmo.
Moramo znati što nas čeka.
Finci su sjajna ekipa.
Htjeli smo osvojiti zlato, ne samo pobijediti Ruse.
SAD - FINSKA 24. VELJAČE 1980.
Svi se sjećaju petka navečer,
no može li SAD to ponoviti protiv Finske?
Herbie je održao govor prije svake utakmice.
Ušao je, hodao je gore-dolje, okrenuo se prema nama i rekao:
„Izgubite i to će vas pratiti do smrti.”
Otišao je do vrata, okrenuo se i rekao:
„Do smrti, jebem vam.”
Herbie nije psovao.
Nikada nije izgovarao psovke. Tada sam ga prvi put čuo.
Znali smo što misli.
Stiže američki tim.
Autsajder je postao favorit.
Pritisak je posve drukčiji.
Dobro, Jimmy!
SAD!
Evo skandiranja na koje smo navikli ovaj tjedan.
SAD!
SAD u plavom, Finska u bijelom.
SAD igra za zlatnu medalju.
Craig je obranio. I ne posustaje.
U prvoj smo trećini igrali jako dobro.
Šalji!
Ali Finci su imali sjajnu momčad.
Gubili smo na početku svake utakmice na Igrama.
Snažan udarac i 1:0 za Finsku.
Utakmicu možete izgubiti na početku, ali ne morate je tako dobiti.
Tako smo se osjećali.
Malo nervozno i malo tjeskobno.
SAD!
Makni ga, Brotene! Hajde, Michaele!
Morali smo se vratiti u utakmicu.
Morali smo igrati i dalje.
SAD!
Gol!
Steve Christoff zabija!
Sad je neriješeno. Ali to nam neće pomoći.
Johnson, preko finske plave linije.
Mark pada.
Mnogi ljudi ne shvaćaju
koliko su nas Rusi emocionalno iscrpili.
Koliko ti je snage ostalo?
U jednom trenutku bit ćeš prazan. Što onda?
Pak s centra.
Silk puca. Obrana!
Pak putuje.
Sada će se natjecati na njega.
Schneider je izgubio štap. Ide u kaznu na dvije minute.
Američki tim mora ostati pribran.
Kiimalainen ide prema golu.
Skrenuo je pak u gol.
Sada je 2:1 za Finsku.
Na kraju druge trećine Finci su vodili 2:1.
Mislili smo na najgore.
Ako izgube,
ljudi će im do kraja života govoriti:
„Što se dogodilo?
Pobijedili ste Sovjete i izgubili od Finaca?”
Kad smo bili u svlačionici…
Nisam mogao sjesti.
Udarao sam ih po koljenima:
„Nećemo izgubiti od prokletih Finaca.”
Unio im se u lice.
„Finci neće oteti zlato meni,
neće ga oteti ni vama.”
Phil Verchota je ustao i rekao:
„Jack ima pravo. Nema šanse da izgubimo od njih.
Nema šanse!” Ustao je, a onda je ustao i cijeli tim.
Bili smo u hodniku ispred svlačionice.
Herbie je rekao: „Više me ne slušaju. Ti razgovaraj s njima.”
Rekao sam dvije riječi: „Čujte, ljudi…”
O. C. je rekao: „Patty, nosi se odavde.
Nema šanse da ćemo izgubiti.”
Dobro. Vratio sam se u hodnik. Herbie je pitao kako je bilo.
„Dobro.”
Još 20 minuta. Počinje treća trećina.
SAD gubi protiv Finske, 2:1.
Posljednjih 20 minuta za ovu ekipu. Neka to budu najbolje minute.
U ta dva tjedna nikada se nismo tako ponosili kao tada.
U toj posljednjoj trećini.
Sve je bilo na kocki. Bili smo najbolji.
Phil je izjednačio.
Phil Verchota je upravo izjednačio!
Daješ gas. Energija raste.
Možda ste bili umorni prije te trećine, ali ste dobili šut adrenalina.
Onda je Robbie zabio.
Gol!
McClanahan! SAD vodi!
Eric Strobel bio mi je slijeva. Htio sam mu dodati.
Vratar kao da je znao da ću dodati.
Ispružio je nogu i ja sam zabio.
SAD vodi, 3:2.
Verchota je izašao. Tu je Johnson.
Christoff se opet bori. Amerikanci imaju pak.
Johnson ulazi. Puca.
Puca i zabija!
SAD!
SAD vodi, 4:2!
Kad sam zabio četvrti gol, mislio sam: „Ovo je stvarno.
Možemo mi to. Pobjeda je naša.”
SAD!
Pet sekundi do zlatne medalje. Četiri.
- Tri, dva, jedan! - Nemoguć san postao je java!
FINALNI REZULTAT
SAD!
Jim Craig traži oca na tribinama.
Htio sam pokazati ocu koliko poštujem majku.
Iako nije bila s nama, bila je i…
Uspjeli smo.
Sve žrtve koje je podnijela.
Snaga koju je gubila, koju sam ja dobio.
Rekao mi je…
Rekao mi je:
„Majka bi se jako ponosila tobom.”
Herb nije došao na led nakon pobjede. Otišao je u svlačionicu.
Nitko ne zna o čemu je ondje razmišljao.
Ali zbog onoga što se dogodilo 1960.,
mislim da se ponosio onime što je naš tim postigao.
To je bila njegova zlatna medalja koju nije dobio 1960.
Za njega je to trajalo 20 godina.
Bravo, Ramsey!
Sjedinjene Države osvajaju zlato.
Tri, dva, jedan!
O sportu izvještavam za televiziju od 1948.
Nikada nisam vidio veći trenutak,
veće postignuće skupine mladih muškaraca.
Najdraže mi je ono što se dogodilo poslije.
Bio sam u svlačionici.
Walter Mondale je ondje. Nazvali su Jimmyja Cartera.
Dobar dan, predsjedniče!
Recite timu da ga volim.
Vidimo se sutra u Bijeloj kući. Ponosimo se vama.
- Hvala, svi ćemo doći. - Sretno!
- I vama. - Idite slaviti.
Ne idemo.
Žestoko smo slavili.
Zabavili smo se.
Hej, O. C.
Kako se osjeća jedini osvajač zlatne medalje iz Charlestowna?
To je… U sjeni Bunker Hilla.
Kad smo pobijedili u Bunker Hillu, pobijedili smo u Lake Placidu.
Nismo pobijedili u Bunker Hillu.
To me ne zanima.
Bože! Popio sam previše Kirina.
Ima li Brooks neku izreku koja bi opisala ovaj trenutak?
Ako pobijedimo, ne valja. Ako izgubimo, ne valja.
Prevari me jedanput, ja sam kriv. Prevari me drugi put, ti si kriv.
Popio sam tri piva nakon utakmice.
I bio sam…
Lajavac, kao i inače.
Kao što sam rekao,
dvije smo trećine izgledali kao majmun koji ševi loptu.
Ne znam se bolje izraziti. To bi bilo to.
To je bilo dobro.
- Bravo, Harringtone. Mrtav si pijan. - Ovo…
Smiješno.
Okupili smo se prije šest mjeseci,
sa svih strana SAD-a.
Imamo različite prošlosti, etničke pripadnosti i postali smo tim.
Najtužnije je što se moramo razići.
Tko zna hoću li više vidjeti Johna Harringtona ili Davida Christiana?
Mene će to razočarati.
Ali će mi i laknuti.
Oprostite.
Mislim da nitko od nas nije znao
da ćemo ovako ostati vezani do kraja života.
Svatko je otišao na svoju stranu.
I…
Ali svi se vraćamo ovomu.
I to je stvarno sjajno.
Kao da večeras moramo igrati.
Kao da nije prošlo 45 godina.
Još se sjećam
da nisam htio iznevjeriti ostale dečke u ovoj prostoriji.
Ni na koji način.
S vremenom postanete tim.
- I… - Da.
Noćni trening u Norveškoj, prijetnje izbacivanjem,
dečki su branili druge dečke.
Herbie je bio takav trener da nas je natjerao da se brže zbližimo.
- Da. - Mi protiv njega.
- Da. - Da. Svakako.
Koliko je prošlo otkako je Herb preminuo?
- Više od 20 godina? - Da.
- Dvadeset i dvije godine. - Da.
Htjeli bismo samo
da se jednom mogao opustiti i razgovarati s vama kao mi sada.
Ovo sam našao prije koji mjesec.
Nisam znao da to imam.
Još je u originalnoj kuverti.
Od Herba.
Pretpostavljam da su ga svi dobili.
Ovo je iz lipnja 1980., nekoliko mjeseci poslije.
„Odvojeno ćete dobiti plastificiranu fotografiju tima
od Craiga i mene.
Ovo odražava koliko vas poštujemo,
kao sportaše i kao ljude.
Osobno, ova mi godina trenerski nije bila samo najdraža,
nego i najteža.
Bila je najteža jer sam morao donijeti mnoge teške odluke
o konačnom sastavu tima.
Zbog toga, i jer sam htio biti što objektivniji,
nisam htio razviti bliske odnose s vama.
Ova je godina bila izazov za sve nas.
Morali smo živjeti i raditi zajedno, igrati pozitivno i kreativno,
ostvariti što više snova.
Suočili ste se s izazovima i svladali ste ih.
Da sam se ikada htio poistovjetiti s nekim timom, poistovjetio bih se
s ovim timom.
Nadam se da će doći i taj dan.”
Ajme.
Nakon što smo završili, mislim da je najviše žalio za time
što se nije povezao s nekim igračima.
Mislim da ga je to izjedalo sve do smrti.
Zaboravio si je oprostiti.
Duboko poštujem ono što mi je dao, što je učinio za mene.
Ali htio bih da sam ga mogao upoznati.
Bilo mu je teško oduprijeti se tomu da se druži s dečkima,
da se smije i šali.
I zato je morao biti tako dalek.
SVEČANA DODJELA MEDALJA
SAD!
Mislim da nam se u sjećanje urežu sportski trenutci
koji su više od sporta.
Lake Placid bio je više od sporta.
To je bio ljudski trenutak, ne samo sportski.
SAD!
U ta dva tjedan
ljudi su počeli shvaćati našu priču.
Možda smo iz različitih krajeva zemlje.
Drukčije mislimo, imamo različite kulture.
Ali povezuje nas to što smo Amerikanci.
Kad se držimo zajedno, kad si pomažemo,
možemo ostvariti nešto veliko.
U meni se tada nešto dogodilo i…
Gotovo da nisam izgubio kontrolu.
Nisam mogao govoriti jer sam bio na rubu suza.
To su bile čiste emocije.
Bilo je posebno podijeliti ih s ljudima na tribinama.
Vidio sam tetka Tonyja.
Vidite, podigao sam šaku.
Tetak je došao na utakmicu toga dana.
On mi je pozajmio novac.
Došao je s mojim bratom i bratićem. Ušuljali su se u dvoranu.
To je…
Čovjek ne može osjetiti čišću radost.
Postigli smo nešto što je bilo nemoguće, i više od toga.
Misliš na sve koji su ti pomogli putem.
Na mamu, na sestru, na brata.
Na tatu.
Čovječe…
Bilo mi je važno da mu zahvalim
svaki put nakon himne.
Kroz karijeru…
I u NHL-u…
Toga ne bi bilo bez njega i moje obitelji.
Važno je da je ovo postigao tim,
a ne pojedinci.
To sam htio izgraditi. Tim.
SAD!
Voljeli smo se.
Bili smo obitelj. Još smo obitelj.
Ti su se klinci nekako povezali i priredili nemoguće iznenađenje.
Rijetko se viđa tako poseban trenutak u sportu.
Ljudi pitaju može li bolje od toga.
Ja kažem da ne može.
SAD!
Nema boljeg osjećaja od toga. Zajedno s 19 dečki
izvedeš nešto ovakvo.
Do danas me prolaze trnci zbog toga.
Američka ekipa!
Da!
Hvala, dečki!
Bili smo dečki iz kvarta.
Dečki koje ste gledali na ulici kako igraju hokej ili stickball.
Mislim da su se ljudi povezali s tim.
Ponosimo se zbog vas.
- Hvala! - Hvala!
Ljudi vam priđu, saznaju da ste igrali za taj tim,
a onda počnu plakati…
I nakon 45 godina vidim reakcije, dobivam pisma.
Za mene je to najbolji dio ovoga.
Više nikada nisam bila u dvorani s takvom energijom. Nikada.
- Naježim se kad pomislim na to. - Da.
Zemlja je posrtala.
Odjednom su se pojavili klinci
i donijeli radost zemlji kad smo nešto trebali.
Ljudi su trebali neki izvor ponosa, a to smo bili mi.
I sada bi nam to dobro došlo.
U ZNAK SJEĆANJA NA SLJEDEĆE OSOBE
Prijevod titlova: Jelena Šestak