Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Před dávnými časy byla, nebo spíš pořád je,
jedna malá vesnička schoulená mezi toskánskými kopci.
Belvedere, městečko políbené láskou…
JSI, A VŽDY BUDEŠ, NEJLEPŠÍ DÁREK, JAKÝ MÁM
…kde zamilovat se není otázkou volby.
Proč? Co já vím? Protože tohle je pohádka.
Stačí vám vědět, že v Belvedere
těch několik málo lidí, co ještě nenašli lásku,
o ní musí snít a neúnavně ji hledat
na každém rohu.
A přesto v tomto okouzlujícím městečku
žije někdo, komu na lásce nezáleží ani za mák.
Kdo to je?
Elisa, princezna našeho příběhu.
Ačkoli to není žádná princezna a nebydlí tak úplně na zámku.
A princ? Nebojte, ten je tu taky. Michele.
Elisu princové vůbec nezajímají,
ale on je princeznami přímo posedlý.
TAHLE ZEMĚ NENÍ PRO SVOBODNÉ MATKY
-Dobré ráno. -Dobré ráno.
Ahoj, mami. Ahoj, Giado.
-Ahoj. -Neosahávej všechno.
Chci vám říct něco důležitého, ale nesmíte to vyzradit.
-Už jste to slyšeli? -To záleží. Čeho se to týká?
Pellaniho.
Prý si nabrnknul milenku.
Čerstvá jablka! Jsou výborná!
Co tak křičíš?
Ví o tom jeho žena?
Vyrukovat s tím na mě Dante, zvonilo by mu v uších.
No jo, neřešte to. Nechte to na karmě.
Dej pokoj. Karma? Tohle je prachsprosté podvádění.
Já o tom už věděla.
Přišel ke mně na holení
-a pípla mu textovka od „Pizzerie“. -Pizzerie.
-Stálo v ní: „Děsně tě chci.“ -Fakt?
Takže pokud si ceníte soukromí, stříhejte se doma.
-Fajn. -Nerozumí legraci.
-Mami, jdu za Robertem. -Dobře.
No teda…
Potřebuju opravit rolety.
-Jo, jasně. -Takhle se tomu teď říká?
Roberto je fešák, i když trošku pohublý.
-A taky je ve vatě! -Chápu, mami. Hezký a bohatý.
Máš ještě na skladě ty rolety? Zase se mi rozbily.
Jasně, mám jich spoustu. Můžu ti je namontovat.
Zvládnu to sama.
Ale díky za nabídku.
Dobře, tak někdy jindy. Můžeme jít na procházku nebo uvidíme…
„Uvidíme.“
-Čau, Roberto. -Čau, Eliso.
-Dobré ráno. -Dobré ráno.
Kávu?
Děkuji.
A cukr. Tady máš.
Nezajdeme pak někam na oběd?
Nemůžu, mám aqua aerobic.
Kdo to je?
-Carlo. Těší mě. Jsem jeho bratr. -Byl tu včera večer?
Jo, ale neboj, nic jsem neslyšel.
Ty chodíš na aqua aerobic?
Jasně. Doprava, nahoru a hotovo.
Mám zpoždění. Musím…
-Mám se jít převléknout? -Ano.
-Aqua aerobic? -Bylo to první, co mě napadlo.
Co je s tou kontrolou mimo Milán?
Měl jsem chuť na změnu.
Někdo se tu probudil s tvůrčí náladou.
Proč nemáš Roberta ráda? Je to zlatíčko.
Všimla sis, že má stejné zuby jako tvůj táta?
Přirovnáváním k tátovi tomu moc nepomůžeš, mami.
Giado, řekni jí, že je pro ni Roberto jako stvořený.
Je hezký, milý a slušný, to jo,
ale je s ním nuda…
Já zapomněla. Když to není narcista, napůl šílenec nebo trochu zločinec,
ani ho nevezmeš v úvahu.
Mám smůlu. Co na to říct?
Roberto prostě není můj typ. Nemám čas. Celý den pracuju.
Všichni přece pracujeme.
Opravdu?
Každopádně, děvčata, v páru je všechno lepší.
Mám dceru.
No a? Muži jsou užiteční.
Umí vyměnit žárovku, opravit potrubí, dokážou…
Otevřít sklenici.
A mají nářadí, které my nemáme.
-Mami! -Mami!
Co kdybys šla radši zavézt zeleninu hraběti?
Běž.
Pravda bolí, co?
S dovolením, hrabě.
Přivezla jsem vám kapustu, řepu, tuříny…
Vajec moc není. Slepice jsou poslední dobou líné.
Už jste snídal?
LUXUSNÍ REALITY
Jsem unavený. Odstupuji.
Ten, kdo uzavře nejlepší smlouvu, dostane celý můj podíl a vyhraje jackpot.
Ten druhý… jde domů.
Michele, uvidíme, jestli máš stejnou kuráž jako tvůj bratr Giorgio.
Kdyby nezemřel, už jsem mu všechno předal.
Nashle, hoši.
-Nashle. -Nashle, pane Galli.
Odvezte mě odsud, sakra.
Byla to jen otázka času.
Nebylo mu přece deset. Do toho nikdo nevleze.
Každopádně není jasné, co se mu stalo.
Co asi, mami? Bylo mu 90.
Za moment budu hotov.
-Díky, hned přijdeme. -Budu tady.
Volali z banky.
Jak jsme tušili, hrabě zastavil vilu, aby umořil dluhy.
Naštěstí neprohrál farmu a pozemek,
takže můžeme hospodařit dál podle dohody.
Teď záleží na tom, co budou chtít jeho prasynovci.
-Pardon. -Duccio, co je?
Nic. Mám tu jen pár vzorků dřeva na rakev.
Zvolil bych třešňové dřevo.
Něco na úrovni hodné hraběte.
-Nebo třeba jasan… -Jasan by šel.
Jasan, prostá, finančně dostupná volba.
Stejně ji nikdo nezkoumá.
-Bezva. -Už půjdu.
-Děkuji. -Díky.
-Jací prasynovci? -Od hraběte.
Když byly máma s tetou malé, trávili tu celá léta.
Pak Giorgio, ten nejstarší, zemřel a…
život šel dál.
Třeba se rozhodnou investovat do pozůstalosti.
Nebo ji prodají a nás vykopnou.
Investovat do baráku na spadnutí nemá smysl.
No dobře, potřebuje trochu opravit.
-To jsem ještě já. -Copak je teď?
Mám vyúčtování.
Takže, komplet servis…
3 500 euro.
Kdo to uhradí?
Určitě musíš pracovat?
Ano, je to důležité.
Musím něco vymyslet, jinak mě vyhodí.
Probereme to u večeře.
Michi. Ahoj!
Umřel nám strejda.
Samozřejmě.
-Je to ošemetná situace. -Jistě, promiň.
-V pohodě. -Promiň mi to.
-Zavolám ti. -Dobře.
Díky.
Depresivní výmluva.
Nelhal jsem. Náš prastrejda, hrabě, umřel.
Jsme jediní dědicové.
My?
Za 20 let nám nedal ani vindru.
Takže ten dům, kde jsme si jako malí hráli, je teď náš.
No tak, Michi.
Jaké „no tak“, Carlo?
-Vlastně patří bance. -Jasně.
Ale zbytek je náš.
Zbytek? Myslíš tu starou barabiznu?
Ale stála na velkém pozemku, ne?
To si nepamatuju, asi jo.
Dost velkém na golfové hřiště?
To bylo dost konkrétní.
Haló? Pane Galli.
Jsou svobodní?
Hlavně aby byli bohatí.
Uvidíš, budou z nich nová hrabata.
Ale jestli jsou oškliví jako on…
Neřekla jsem to jasně.
-Hlavní je, aby byli bohatí. -Přesně.
-Přestaňte drbat. -Sklapni.
Chudáčci, taková smůla.
Nejdřív jejich rodiče, pak bratr a teď prastrýc.
-Prosím, Bože, ať jsou sexy. -Myslíš ty prasynovce hraběte?
Děláš si srandu? Hrabě byl zamlada učiněný Adonis.
Prý ho milovaly všechny ženy ve městě.
Sami jsme to zažili.
Jen žertuje.
Orazio, nech ho na pokoji, jo?
-Píšeš mámě? -Babi, hleď si svého.
Kde je Elisa?
Jak to mám vědět?
Holky, buďte v klidu. Život je už tak dost těžký.
Proboha!
-Promiňte! -Omluvu si nechte! Dávejte bacha.
Tak nepostávejte za dveřmi.
-Ukažte mi to. -Bože, to bolí.
-Ukažte. Posaďte se. -Bolí to!
Sakra, je zlomený?
Eliso!
Carlo.
Michele.
Ty jo, vy jste tak…
velcí. Vyrostli jste.
Rád tě vidím.
Co myslíš? Máme jít dovnitř?
Jsou tady?
To je Giada?
Je nádherná.
Jo, je fakt hezká.
Přišli všichni.
Pohřby přináší úlevu.
-Pojď za Carlem. Míň konkurence. -Líbí se mi Michele.
Taky se mi líbil ten hezčí, ale skončila jsem s tvým tátou.
Moc mě to mrzí.
-Díky. -Upřímnou soustrast.
-Musíme je zachránit. -Ani na to nemysli.
Hele, kde je Linda?
To netuším.
Lindo?
Hledá tě tvoje máma.
Budeme v tom večer pokračovat?
Díky, Simo. Jsi zlato.
-Ahoj. -Ahoj.
-Ještě to bolí? -Co?
Tvůj nos. Ještě…
Ne, už je to dobrý.
To jsem rád.
Že hrabě umřel?
Ne, ohledně tvého nosu. Teda že tě zase vidím.
Taky tě ráda vidím.
A doufám, že spolu dokážeme velké věci.
-Fakt? -Jo, můžeme někdy zajít na kafe.
-Kdykoli budeš chtít. -I s Carlem.
-S Carlem, jasně. -Můžeme probrat Le Giuggiole.
Víš, že tam pořád bydlíme, že jo?
Ne…
To jsem nevěděl.
Jo. Máme s hrabětem stejnou dohodu, jako měl táta.
Obhospodařujeme pozemek, prodáváme produkty a… dělíme se o zisk.
Teď je toho na tebe asi moc. Můžeme to probrat později.
Já jen, že jsem měla plány…
Pokud to ovšem nechcete prodat.
-Ne, vůbec ne. -Ne?
-Promiň, omlouvám se. -To nic.
Mám jen radost.
Že hrabě umřel?
Michi, mluvil jsem s Giadou.
Michele, chlapče, z tebe je ale chlap.
Alfonso by tě moc rád viděl.
Ale odjel na dlouhou cestu.
Na opravdu moc dlouhou.
-Zemřel. -Ano.
Mami, jedno truchlení stačí.
Co potřebuješ, mami?
„Mami“?
Zdravím, jsem Linda. Dcera Elisy.
Tohle je Michele.
A tohle je Carlo.
Elisa je ale nezadaná.
A co ty, Michele? Chodíš s někým, jsi ženatý…
-Jsem nezadaný. -To je dobře.
Já taky.
Špatná odpověď, hoši. Netušíte, kde jste se ocitli.
Nechci slyšet žádné výmluvy. Oba zůstanete v Le Giuggiole.
Opravdu? Kam je chceš ubytovat?
Pojďte.
Díky, ale nemusely jste se vzdávat svých pokojů.
-To je fakt, nemusely jsme. -Jaké máte heslo na Wi-Fi?
Wi-Fi je jen někde.
Jde u Lindy v pokoji a na zahradě.
-Nebude nás tu moc? -Trošku.
Jestli chceš, můžeš spát v mé posteli. Teda ve tvé.
Ne se mnou. Já můžu spát na gauči u dveří.
Jestli nikdo nechce Elisin pokoj, vezmu si ho.
Pojď.
-Chceš pomoct? -Ne.
Dovolali jste se do hlasové schránky…
FAKTURA ZA PLYN 463,11 EUR
Mám tě, Carlo!
-Elisa! -Mám tě!
Elisa!
Co to…
Tak jo, mazej ven, slepice.
Mazej.
No…
Lindo?
Jsi vzhůru?
Počkej! No tak, počkej!
Ven! Mazej! Táhni!
Dobré ráno.
Nevíš, kde jsou vejce?
Lindo?
Lindo!
Lindo.
Co je, mami?
Linda mi říkala, že by chtěla po maturitě
odjet do Austrálie.
Linda toho napovídá hodně. Kde jsi byla?
Můžu za to já.
Dělal jsem hluk, vzbudila se, a tak jsem jí nabídl snídani.
Čí je to mikina?
Michelova. Byla mi zima.
Je moje.
Nedáš si vajíčka?
-Jo, ale udělám si je sama. -Kdepak, neblázni.
Posaď se, udělám ti je.
V pohodě, posaď se.
Sedni si!
-Vajíčka! -Tady máš. Dáš si?
Když jsi byl v Austrálii, viděls tam nějaká zvířata?
Děláš si srandu? Bylo jich tam plno. Hromada.
Hromada.
Vyfotil sis je?
Jo, jasně. Počkej, ukážu ti je. Tady.
Mám je ve složce „Austrálie“. Tady.
Tenhle byl hodně děsivý.
Vypadá dost děsivě.
Je to nejjedovatější had na světě.
-Můžu se podívat? -Ne!
Prohlížej dál. Tohle jsem já s koalou.
Víš, že skoro každá koala má chlamydie?
No, tohle byla svědomitá koala.
Poslyš, Michele.
Nechceš se se mnou projít po pozemku?
Můžu ti povyprávět o svých plánech.
Chtěl jsem se tě zeptat na totéž.
Bezva. Dojdu se převléct. Vezmi si něco pohodlného.
To je pořádná procházka.
Prozraď mi svoje tajemství.
Jaké?
Jak to, že tě má moje dcera ráda?
Mě od čtrnácti nesnáší.
Co na to říct?
Asi je to tou Austrálií. Mým objevitelským šarmem.
V těchhle botách bys těžko něco objevoval.
Tamhle je Stromovous.
Pamatuješ na něj?
Je to dub cesmínový.
Je starší než já, můj táta i hrabě dohromady.
Když toho je na mě moc, jdu sem
a všechno mi je hned jasnější.
Léčivý strom.
Jo.
Zasadila jsem ho, když se Linda učila chodit.
Tymián, hezky voní.
Je to rozmarýn.
Jsou si podobní.
-Oba jsou zelené. -Dá se na těch kopcích stavět?
Dá, ale místní úřady dělají s povolením drahoty.
To je škoda.
Proč? Nemusíme tam přece nic stavět.
To ne. Jen říkám, že kdyby tam někdo chtěl stavět, nebylo by to…
Já jen tak.
Jen tak.
Díky. Jedno jablko denně…
Granátové jablko.
-Jen žertuju. -Jasně.
Kolik to tu má hektarů?
Tři hektary olivovníků, jeden sadů a vinice.
-Děláš si poznámky? -Vždycky si všechno zapisuju.
Je tu i rovina?
Jo, čtyři hektary.
Měli bychom ji obhospodařovat, rozšířit vinici a olivový háj.
A rozvody vody potřebují komplet předělat.
-Chce to jen trošku utáhnout. -Ne! Zadrž!
-Počkej chvilku! -Nedělej to.
Nech to být… Teď se to zaseklo. Musíme to vypnout…
Utíkej do stodoly, honem!
Tak jo. Pojď.
Panebože.
Měli bychom se převléct.
-Myslíš? -Řekla bych, že jo.
Tady máš.
-Obleč si to. -Díky.
Já se převleču tamhle.
Tak jdu.
Tak co Paolo?
Byli jsme spolu celou noc.
-A? -A?
A… nic. Bylo to fajn.
Jo! Dlužíš mi 50 eur.
Počkej, zjistíme to.
-Vsadili jsme se, že to s Paolem uděláte. -Ne. Já řekl, že ne. A vyhrál jsem.
-Neřekla to! -Řekla, že to bylo fajn.
Kdo by řekl, že jeho poprvé bylo fajn? Že jo?
-K ničemu nedošlo. -Jo! Vysol prachy.
Tak dobře. Ví Paolo, že jsi ještě panna?
Ne. A nezjistí to.
Nejspíš by si toho všiml, kdyby viděl, že mi to nejde.
A já nechci vypadat jako trapka, která to nikdy nedělala.
Já to taky ještě nedělal.
Ale ty ještě pořád objevuješ svou sexualitu.
Trhni si.
Tak co máš teda v plánu?
Vyspím se s ním, až už nebudu panna.
Vysvětlím ti to.
Mluvíme tu o deseti hektarech rovin a kopců.
Prověřil jsem to. Constantine má golfová hřiště všude kromě Itálie.
Pozvi ho sem, než odjede do Ameriky.
Když mu to tady ukážeme, určitě bude chtít investovat.
Je to tu úžasné. Mohli bychom vydělat jmění.
Co mají za lubem?
Chtějí to prodat Američanovi, který to tu přestaví na golfové hřiště.
Jak můžeš v takové situaci vařit?
Jsem nervózní. Uklidňuje to.
Ten šmejd nás chce vykopnout. Dům, práce, všechno zničí.
Tohle místo je celý náš svět. Chtějí nám ho vzít.
Co teda budeme dělat?
Musíme ho zastavit, ale nevím jak.
No… když se nad tím zamyslíš, jeden způsob by tu byl.
Mohla bys zmínit to…
-Ne. -Co zmínit?
-Nic, mami. -Vážně, děvčata, o co jde?
O nic nejde. Giada jen mele z únavy.
Nebo bys mohla Michela přemluvit po dobrém.
Třeba by ti to i prospělo.
Ani za nic. Michele je idiot. Nesnáším ho.
Zato Carlo…
-Ne. -Počkej, promysli to.
Jsou spoludědicové. Prodej musí odsouhlasit oba.
Když jeden odmítne, nic se neprodá.
Ne. A navíc mám práci.
Práci?
S kým?
S jakou šílenou astrologickou kombinací jsi vyrukovala tentokrát?
Prostě mám nějakou práci.
A nic takového bych neudělala.
Nemusíš se s ním vyspat.
Jen na něj buď milá.
Zjisti, kolik máme času, a řekni mu, ať s prodejem nespěchají.
Taky tu žiješ a pracuješ, ne?
Pár škaredů jsi už měla.
Mami!
Je to pravda.
Co ty na to?
Prodej to tomu Američanovi. Vyděláš na tom.
Oba na tom vyděláme.
Když uvidí akry volného pozemku uprostřed Toskánska,
zaplatí cokoli.
Domluvíme ziskovou přirážku s firmou, Galli bude mít radost,
prodá mi svůj podíl… Budeme v balíku.
Ty budeš.
Ne, věř mi. S těmi penězi, co vyděláme, dokážeš cokoli.
Můžeš si splnit svůj sen. Jaký že máš? Nikdy nepracovat.
Možná by sis mohl v Miláně koupit i vlastní byt.
S tebou se mi bydlí hezky.
Mně s tebou taky.
Holkám to neřekneme?
Ne. Nesmí se o tom dozvědět.
Galli říkal, že Američan sem dorazí v úterý.
Kromě toho nechceme kazit náladu, ne?
-Proč to musím dělat já? -Je to logičtější.
-Ale já nechci. -No tak, už toho nech.
Zaklepej ty.
Pokojová služba.
-Jo, pojď dál. -Běž.
Mohla bys mi otevřít…
-Ahoj. -Dobré ráno.
-Dobré ráno, Eliso. -Ahoj.
On je tu taky.
Říkaly jsme si…
že vám uděláme radost takovým malým gestem… pohoštěním.
-To si nezasloužíme. -Jo, to je fakt.
To nebylo nutné. Díky.
Carlo, dneska musím do města zařídit pár věcí.
Nechtěl bys jít se mnou?
Jo, jasně.
Nejdřív si ale vezmu kalhoty.
-A my? -My nic. Mám práci.
Dobře.
Ahoj.
Vyhýbáš se mi?
Ne.
Stalo se něco?
Ne.
Tak jo, pomůžu ti.
Ne.
Dobře.
Podrž mi ji.
Co s ní mám dělat?
Tak jsme zase spolu.
To ne! Moje nové boty.
Řekl jsi to už manželce?
Dnes večer. Přísahám, zlato. Promluvím s ní.
Fakt?
-Carletto. -Ahoj… Duccio.
Jak se vede?
Po městě se šíří drby.
Jaké drby?
Už si s tím nemusíme lámat hlavu.
To ne.
-Když jí to večer řekneš… -Nebyl tu…
Nečekal na tebe venku nějaký chlap?
Myslím jen kvůli tobě. Už tu nějakou chvíli jsme.
Líbí se ti tu?
-Ano. -Milán je úplně jiný.
-Jo. Ne, já jen… -Má jinou energii.
-Dnes večer. -Dnes večer.
Miluju tě.
Já tebe taky.
Dnes večer…
Celé by se to tu beze mě rozpadlo.
Jistě.
-Už jsem tu! -Tady ji máme.
Duccio. Jen jsme se bavili o olivách.
-Máte nějaké plány? -Ano.
Výborně. Už vás nechám. Chovejte se slušně.
-Čau, Duccio. -Čau.
Horká čokoláda už bude asi spíš ledová.
Díky. Takhle mi vlastně chutná víc.
Nechceš se projít?
-Jo. -Dobře.
-Na večer je vše připravené. -Ahoj.
-Zdravím. -Máte už lístky na pouť?
Páry mají jeden zdarma.
Moc vám to spolu sluší.
-To je pravda. -Co myslíš?
To mi řekni ty. Nevím, kdy se vracíte.
Jestli to bude dřív než v úterý, tak můžu.
-Prima, je to dnes večer. -Dobře.
-Kolik stojí? -Deset.
-Díky. -Děkuju.
Máme čas do úterka.
Po dlouhé a opatrné debatě s tvou kamarádskou slepicí
jsme došli k závěru,
že se mi opravdu vyhýbáš.
Proč prostě nejdeš domů?
Určitě mě nepotřebuješ?
Víš ty co? Možná tě na něco využiju.
K tvým službám.
Tady je hnůj a tamhle je kolečko.
Celé se to musí odvozit za stodolu.
Řekla jsem ti, ať jdeš domů.
V pohodě.
Pověz mi, tohle všechno děláš sama?
Jo.
Co táta umřel, tak každý den.
Dělávali jsme to spolu.
Kdy bys skončila bez mé pomoci?
Nejspíš zítra.
Tak přece jsem ti pomohl.
Trošku.
Víš, nikdy jsem to nedokázala.
Když jsme byli malí, měli jsme s Giorgiem a Carlem tajný kód.
Chybí ti?
Giorgio byl nejlepší brácha na světě.
Po smrti našich rodičů vzal všechno na sebe.
Nestihl jsem mu poděkovat.
Nikdy si to neodpustím.
Máme hotovo, šéfko?
Tady ano. Teď přejdeme do sklepa.
Musíme dolít.
Podej mi to.
Tady máš. Co to je?
Jak jsem říkala, dolití.
A to je?
Dřevo je živé.
Dýchá. Víno prosakuje jeho póry.
Čas od času je potřeba dolít.
„Popíjím víno a smutek z lásky zdá se sladký.“
„Ač sladkost vína bez lásky je mdlá.“
Co je?
Mám něco na obličeji?
Už je to dobrý.
Doopravdy čteš poezii, nebo tím jen oblbuješ holky?
-Obojí. Zabralo to? -Ne.
Já jsem spíš na… přísloví.
Například?
Například…
„Nemáš rád ženy, víno a zpěv?
„Tak nejsi světec, ale hlupáček.“
Tak to jsem hlupáček.
Nemáš rád víno?
Nerad zpívám.
-Zazpívej něco. -Ne, já… zpívám hrozně falešně.
-No tak. -Ne, já nikdy nezpívám.
No tak, nemůžeš zpívat tak falešně, abys nezvládl…
Prostě to nedělám. Není mi to příjemné.
Musela bys mě mučit, abys mě přinutila.
Stačí říct.
-Na zdraví. -Na co ještě?
-Na nás. -Na nás.
Můžu se zeptat na něco osobního?
Vypila jsem toho tolik, že odpovím skoro na všechno.
No… táta Lindy?
Jeden Australan.
Tak proto je posedlá Austrálií.
-Přesně tak. -Takže jsi byla v Austrálii.
Ne, on tu byl na dovolené.
Byla to známost na jednu noc, ale…
Pak, překvápko, zjistila jsem, že jsem těhotná.
Ví o tom?
Ne. Žije na opačné straně světa.
Ani nevím, jak se jmenoval.
A moje jméno si pamatuješ?
Jistěže.
Carlo.
Promiň, to je práce. Musím to vzít.
Pane Galli? Jistě, musím vyjít ven. Není tu signál.
Potřebujeme plán.
Jo, musím to s někým natrénovat.
Co ten kluk z 5C? Je do tebe blázen.
Hráblo ti? Z Belvedere být nemůže. Hned by se to rozkřiklo.
Jasně. Úplně slyším tvoji mámu.
„Ahoj, mami. Jedu do Pisy přijít o panenství. Hned se vrátím.“
A prasynovec toho hraběte? Ten, co tě kryl?
-Fuj, tomu je nejmíň 50. -Hele.
A po dlouhé době to je někdo, kdo se líbí mámě… Víš?
Jak dlouho jsi tam stál?
Potřeboval jsem si zavolat,
ale je tu příšerný signál, takže…
Nechtěl jsem poslouchat, ale…
Co jsi slyšel?
-Posaď se. -Do háje.
Takže…
Láska…
Sex…
je něco…
-do čeho mi nic není, dobře. Ale… -Ne.
Neměla bys to dělat s někým, s kým si nejsi blízká.
Počkej, nech mě domluvit. Netvrdím, že to musí být tvá životní láska,
to ne, jsi dívka, žena. Ani nevím, co jsi, ale…
-Možná bys to měla udělat s kamarádem. -S kamarádem?
S kamarádem ne. S někým… komu věříš…
-Můžeme toho už nechat? -To by bylo fajn.
Dobře.
Můžeš to zamlčet před…
Klid. Tvé mámě nic neřeknu.
Díky.
Hej!
Nevypadám zas tak staře, ne?
Ne.
Vůbec ne.
To šlo hladce.
Výborně, Michele.
-Takže? -Co?
-Jak to jde? -Nijak. Prostě ho nenávidím.
-Koho? -Michela. Dneska mi pomáhal.
-To je ale idiot. -Právě, je to namistrovaný machýrek.
Kdo si myslí, že je? Arogantní, namyšlený, ulhaný…
Jo, to mi povídej.
S tím jeho dokonalým účesem a úsměvem, který…
Mám chuť mu vyrazit zuby.
A… to tělo, ty paže…
-A do háje. -Co je?
-Zabouchla ses do něj. -To není pravda, Giado. Není.
Eliso, jsi v tom až po uši. Jsi hotová, vyřízená.
Nebyla tohle tvoje oblíbená písnička?
-Ne, pro dnešek mám dost. -A ty?
Šipky? Jako děti jsme je hráli pořád.
Mladší sourozenci proti starším?
-Platí. -Já nehraju.
-No tak! -Ale jdi!
Šlo ti to skvěle. Co se děje? Bojíš se, žes ztratila švih?
Věř mi, švih mám v ruce pořád.
-To nevyznělo úplně nejlíp. -Já vím.
Podívej se na ně… S tou palicí.
Dělej, pořádně!
Já? Ježkovy oči!
Díky.
Co to jíš?
Hej! To jsem ale silák, co?
-Jo! -Bože, mělas jen štěstí!
-Teď já. -Tak házej.
-Když mě pustíš… -Dělej!
-Je to dobrý. -Měls mířit na druhou stranu.
-Jo! -Mělas štěstí.
-Házej. -Jo!
-Jo! Vyhráli jsme! -Jo! Vyhráli jsme!
Ještě že máš pořád svůj švih.
V zimním chladu Se unavené slunce ukládá ke spánku
Slábne
Snáší se noc Dotýká se mě ledový chlad
Mráz štípe
Mráz úplně štípe
Jediný jemný dotek by utišil Srdce mladé dívky
Bolí to?
Moc mě to mrzí, já…
Asi jsem trochu přebrala. Nejsem zvyklá pít a…
ujela mi ruka.
Přísahám, že to nebylo schválně.
Přísaháš?
Přísahám.
Vyhráli jsme
Jsme nejsilnější Jsme nejlepší
Zvítězili jsme
Co je život bez lásky?
-Pojď. Jdeš? -Dobře.
-Chápeš to? -Ne.
Co je to za život, když v něm nejsi ty?
-Tenhle je dobrý. -Už jsme ho viděli.
-Ne. -Jo. Viděli jsme i druhý díl.
-A jo, máš pravdu. -Jo.
Už jsme ho viděli.
Co tenhle?
Paolo Chci tě
Tenhle?
Dneska jsem měla v plánu něco jiného.
Snad ne dokumenty o Austrálii, ty už znám nazpaměť.
Zapomeň na počítač.
Co bys chtěla dělat?
Máma s tetou nejsou doma.
Babička spí…
-Chceš babičce šlohnout jointa? -Sex, Simone. Chci mít sex.
-S kým? -S tebou.
-Fakt? -Ty nechceš?
Ne, teda… Jasně že chci.
Jako… teď?
-No jo. -Teď.
Tak dobře. Jak to provedeme?
No, nejdřív se budeme líbat.
Jasně.
-To ne, takhle ne. -Promiň!
-Tak jo, dobrý. -Můžem?
Jo.
-Zavři oči. -Mám je zavřít?
Musíš je zavřít. Kašli na to. Prostě mě svlékni.
Dobře.
-Ne, trochu výš… Ne, Simo. -Jak to mám sundat?
Ne, Simo. Udělám to sama. Škrtíš mě. Tak jo.
-Nelíbím se ti? -Líbíš. A hodně.
Nic?
Asi se prostě jen stydím. To je celý.
Umřu jako panna.
-Film? -Ne! Film ne.
Elisa a Michi fakt neradi prohrávají, co? Vidělas, jak se tvářili?
Skoro jako teď ty. Co se děje?
Nic.
Provedl jsem něco?
Ne, ty za to nemůžeš.
Jen něco řeším.
Už vím, něco mě napadlo. Pojď.
-To dáš, dělej. -Ani náhodou…
Co dělá Michele u vchodu?
Spí.
Ne.
Nikdo se mě na nic nezeptá?
Nikdo nechce vědět, co se včera stalo?
Umím si to představit.
Povídej.
Nepochopily jste to.
Co jsme nepochopily? Vodnář skočil po příležitosti, ne?
Ne!
Celou noc jsme hráli hry a povídali si.
Ale hlavně
řekl, že už to tu nechce prodat.
Prý tu chce trávit všechny dovolené.
Máme štěstí
Michele.
-Michele! -Sakra!
Musím s tebou mluvit.
Kolik je hodin?
K ničemu nedošlo. Vůbec.
O čem to mluvíš?
Řídila jsem se tvou radou. Někdo, komu věřím.
Byli jsme sami u mě v pokoji, dokonce jsem se svlékla, ale nic!
Zrovna jsem se probudil. Neměl jsem ani kafe.
V čem je problém? Zvorala jsem něco?
Buď upřímný, jsem ošklivá? Je to tím?
Co to povídáš? Posaď se.
Jsi dokonalá taková, jaká jsi.
-Chceš vědět, co jsem udělala? -Ne, nechci.
Tak proč? V čem je problém? Proč…
Prosím, není mi příjemné to s tebou rozebírat. Můžeme toho nechat?
-Ne. Tak později. -Nebo nikdy?
-No tak! -Fajn, tak později. Běž už.
Ne, počkej.
Kryl jsem tě dvakrát.
Teď pomůžeš ty mně.
Pověz mi, kterou ženskou v Belvedere Elisa nenávidí nejvíc.
A je to.
-Díky. -Není zač.
-Co myslíte? -Vypadáte dokonale.
Neporadila byste mi nějakou zdejší restauraci?
Luxusní?
Proč ne?
Na rande?
Na první rande.
S někým výjimečným?
To se teprve uvidí.
Myslím, že ideální volba je Da Filippo & Vivaio.
Jo, ta je dobrá. Ano.
Sejdeme se tam ve 20:00?
Moc ráda.
Propána! To je ale příběh!
Musím ti říct něco důležitého.
Co se děje?
Nakonec není nikde líp než doma,
i když máš domov jen v malém městečku.
-Všichni se tváří šťastně… -Dobrý večer.
Děkuji.
-Líbí se ti? -Je nádherný.
-Dobrou chuť. -Děkuji.
Například tamhleti dva, Solbani a jeho drahá ženuška.
Vypadají nerozlučně, ale ve skutečnosti se loni málem rozvedli.
Představ si, že po 35 letech manželství koupil těhotenský test…
pro svoji milenku.
Promiň, to je prostě…
-Hele, kdo tu je. -Dobrý večer.
-Dobrý večer.
To snad není pravda. Ze všech lidí zrovna ona.
Pojď najít náš stůl.
Hezké, že?
-Vítejte. -Mockrát děkuji.
-Tak jo. -Na zdraví.
Jak to dopadlo s těmi roletami? Vyřešilas to nějak?
Ty rolety, zvládla…
Jo, jasně, je to vyřešené.
Prasynovec hraběte. Jaký je?
Je to idiot z Milána.
Chápu.
To je taková nabubřelá královna.
Je pravda, že je nabubřelá?
V té rodině jsou všichni nabubřelí.
Nedávno jsem zjistila, že její sestra spí s Pellanim.
-S kým? -S Pellanim, má mlýn na olivy.
Je ženatý s Valentinou, milá holka.
Chudinka, nic netuší.
Giaga je z něj úplně mimo. Pellani se nedá jen tak oblbnout.
Kdepak.
Chtěl jsem se zeptat, když jsem tě zval na rande tolik let,
proč jsi mě pozvala na rande zrovna dneska?
Proč, ty nemáš hlad?
Žertuješ? Umírám hlady.
Tak jo… Dobrý večer.
-Dobrý večer. -Můžeme?
-Ano. -Jistě.
Jaké jsou ty masové kuličky?
-Dobré. Chceš ochutnat? -Jistě.
Ne, rukou.
Dobré.
Koho si mám vybrat?
Zeldu. Jste si podobné.
Je trošku fracek, ale je hezká.
Je trochu nedůtklivá, ale když chce, umí být i milá.
To jsou základní vlastnosti pro boj.
Co mi ještě můžeš říct…
PŘIPRAVENO!
…o Zeldě?
No, například…
Dává si do kafe tři lžíce cukru, což mi přijde na hlavu.
A když se cítí nesvá, namotává si vlasy na prst.
Takže mě sleduješ.
Kdo tu mluví o tobě?
Ne? Tys nemluvil o mně?
-Ne. -Určitě?
-Nemluvil jsi o mně? -Ne.
Máš radši mě, nebo hry?
Cože?
Máš radši mě, nebo hry?
No… videohry jsou můj ideální svět.
Nikdo v nich neumírá a když něco poděláš, prostě začneš znovu.
Realita je trochu děsivější.
Ale ne, když jsem s tebou.
Roberto, ty jsi takový vtipálek.
-Opravdu? -Ano.
Díky.
Poslyš, co je to za chlapa?
-Koho myslíš? -Tamtoho.
-Můžu ochutnat? -Jistě.
To je Roberto.
Je do Elisy blázen, ale ona neměla nikdy zájem.
Takže si dneska vyšli na rande poprvé?
Jo, ale proč tě to zajímá.
Nezajímá mě to. Jen konverzuju, nic víc.
Jasně.
Dělá to schválně.
-Jak to myslíš? -To je neuvěřitelné.
Můžeš na ni přestat zírat?
Nechceš si sednout někam jinam?
Co prosím?
Už toho mám dost. Jsi nezdvořák.
Ani jsi mi nepochválil šaty.
Jaké šaty?
Tohle trpět nebudu. Taková nehoráznost.
-Roso. -Zapomeň na to.
Pardon.
Ty jo, ta mu dala čočku. Chudák chlap.
Jestli se chceš zeptat, jak mu je, klidně běž.
Roberto, jsi moc hodný. Ale tady mi je dobře.
Takhle je to lepší. Jsem šťastnější.
-Na nás. -Na nás.
Promiňte…
Nemůžu tě dostat z hlavy
Myslím jen na naše milování
Nemůžu tě dostat z hlavy
Zpívá dost falešně, co? Myslíš, že to ví?
Ví to.
Každou noc
Každý den
Chci být jen v tvém náručí
Nechceš zůstat?
Nezbláznil se?
Nechceš si lehnout?
Co to ten idiot vyvádí?
Co to děláte?
Co to sakra vyvádíte? Taková nehoráznost.
Moc se omlouvám, Roberto.
-Filippo! Počkejte. -Co prosím? Odveď ho odsud.
To nic, Eliso.
Omluvte prosím drobné vyrušení…
Jdeme.
Jezte v klidu dál. Hudba! Hudba, prosím!
Řekla, že jsem idiot. To je teda luxusní podnik.
Řekněme, že Filippin šarm nespočívá úplně v eleganci.
-Toho jsem si všiml. -Zničil jsi atmosféru a moje rande.
Kdepak. To nebylo rande.
Na skutečném rande se lidi dívají jeden druhému do očí.
-Ty ses na něj nekoukala. -Jak to víš?
Koukala ses na mě.
Všichni se na tebe koukali.
To jo, ale ne tak jako ty.
Říkal jsi, že zazpíváš, jen když tě někdo bude mučit.
To je fakt.
Tak co tě mučilo?
Vidět tě s někým jiným.
Hele, Michele, už jsem ti řekla, ať toho necháš.
Takže jsi s Robertem přišla do stejné restaurace čistě náhodou?
Ty sis vyšel s Rosou Biniovou, jen abys mě naštval.
To jo, ale aspoň to přiznávám.
Sakra, bude pršet. Pojď.
Bože, to je ale slejvák.
Jsi v pohodě?
Nic se tu nezměnilo.
Chodívali jsme si sem všichni hrát.
Už tehdy ti to moc slušelo.
Pamatuješ si to?
Tehdy jsi byl hrozný stydlín, ale už takový nejsi.
Hrozně jsem se styděl…
a taky žárlil.
Měla jsi oči jen pro Giorgia.
Pořád jsi byla jen s ním. Pořád ses s ním smála.
Udělal bych cokoliv, abych byl na jeho místě.
To jsem nevěděla.
Protože sis mě nikdy ani nevšimla.
Možná jsem byl moc mladý, nevím.
Možná jsem… pro tebe nebyl ten pravý.
Mně jsi ale připadala dokonalá.
Pořád jsi dokonalá.
Věř mi, do dokonalosti mám daleko.
Pro mě ale jsi.
Jsi nádherná, Eliso.
Ale vůbec ti nerozumím.
Jako bys tady byla. Mám pocit…
že se tě můžu dotknout.
A přesto nemůžu.
Nevím, jak na to.
Nikdy jsem nevěděl, jak na tebe.
Nijak.
Proč?
Protože my dva k sobě nepatříme.
Je tohle špatně?
A tohle…
Tohle… Je tohle špatně?
Dobré ráno.
Vzbudil jsem tě?
Měl jsi. Musím se vrátit, než všichni vstanou.
Jsi v pohodě?
Musím ti něco říct.
Možná se ti to bude zdát kruté, ale…
Věř mi, nemám na výběr.
Chystám se prodat Le Giuggiole.
Vlastně už to mám rozjednané.
Vím, jak moc tady na tom všem záleží,
ale je to životní příležitost.
A mrzí mě to.
Nemrzí tě to.
Záleží ti jen na tobě. A na penězích.
Takhle to není.
Samozřejmě vám dáme podíl z prodeje,
takže nebudeš muset vstávat před úsvitem,
-dřít jak mezek a být jen… -Co?
Farmářka?
Zasloužíš si mnohem víc.
Možná jsi předtím neměla na výběr.
Jak to můžeš sakra vědět?
To není pravda. Kdybys mě aspoň trochu poslouchal,
věděl bys, že tohle je práce mých snů.
Mám to tu ráda, tenhle pozemek, dokonce i ty problémy.
Le Giuggiole nemá budoucnost.
Je to tu odsouzené k zániku.
Proč všechno děláš sama?
Takhle se podnikat nedá.
Giorgio vždycky říkal, že tohle je vhodná příležitost k prodeji.
Zapomeň na Giorgia. Neber si do pusy jeho slova. Nejsi on.
Nevíš o mně ani prd. Nic od tebe nepotřebuju,
a už vůbec ne lítost.
A řekni tomu Američanovi, ať se neobtěžuje sem jezdit.
Akorát by ztrácel čas.
Slyšela jsem tě telefonovat.
A postaraly jsme se o to.
Giada to tvému bratrovi vymluvila.
Sluší vám to spolu, víš?
Takže jste nás podvedly.
To vy jste podvedli nás.
I…
včerejší večer? To bylo součástí…
Záleží na tom?
Ne.
-Chutná ti to? -Tos vařila sama?
Všechno.
Dobré ráno.
Promiň, musím mluvit s bratrem.
Když se takhle tváří, něco se stalo.
Dobře.
Hele, než na mě vystartuješ kvůli něčemu, co jsem provedl,
chci jen říct, že tohle je rodinný domov
a je tu moc hezky… s těmi olivovníky a vinicemi.
Vím, že to tu nechceš prodat.
Elisa mi to řekla.
Elisa? Proč?
Přiměla Giadu, aby ti to vymluvila.
Co to povídáš?
Ty sis nevšiml?
Když jsi sem přijel,
Giada se na tebe ani nepodívala, a náhle je samý úsměv.
Michi, polib si.
Možná se zdá, že tě miluje, ale věř mi, není to tak.
-Neznáš ji. -Je zabouchnutá do ženáče!
Ví o tom celé město. I já.
Má mlýn na olivy.
Vím i tohle.
Věř mi, nejsi zvyklý…
Ne! To ty na tohle nejsi zvyklý.
Giada a já se milujeme. Tečka.
A ne, neprodám to tu.
Mohl bys zamíchat ragú?
Jestli je zredukované, přilij omáčku.
Ochutnej.
Je dobré. Cos do něj dal?
Každý má svá tajemství.
-Dojdu tam. -Dobře.
Dobrý den.
Zdravím. Jsem Ettore, z olivového mlýna.
Přijel jsem si pro olivy.
Můžu dál?
Jistě.
Díky.
Telefonoval jsem s vámi, pan Michele?
Ne, to musel být můj bratr.
Vy jste ten druhý, ten mladší.
To dává smysl.
Řekli mi, aby přijel vyzvednout další olivy na lisování.
Ano? Co se děje?
To je ten od oliv.
S Giadou se známe. Tohle malé městečko.
To jsou ty tvoje výborné sušenky?
Jednu si dám.
S Giadou je zábava, že?
Ukázala jsi mu město a okolí? Kopce…
Hezky jsi ho tu provedla?
Lidi vás viděli. Hlavně na náměstí.
Ale jestli ti můžu poradit…
Dávej si bacha, protože v Belvedere si každý hledá lásku.
Chápeš?
Přemýšlela jsi o tom, ne?
Ne?
Slyším znít svatební zvony?
-To asi ne. -Ne.
To je zvláštní.
-Je mi z tebe zle. -Že to říkáš zrovna ty.
Můžeme si promluvit?
-Vysvětlím ti to, on… -Michele mi už všechno řekl.
Všechny jste mě využily. Tys mě využila.
To není pravda.
Nechtěla Elisa, abys mi ten prodej rozmluvila?
-Zpočátku, ale pak… -Jak dlouho to s ním táhneš?
Na tom nesejde, protože teď jsem s tebou…
Ne, neříkej to.
Víš, co mě bolí nejvíc?
Že využívají tebe.
Nevidíš, jakou máš cenu.
Ale to už teď není můj problém.
Prodáme to tu a já už se sem nikdy nevrátím.
Všichni to věděli a nikdo mi nic neřekl!
No jo, mami. Jsem kráva
a teď mě má celé město za běhnu.
Stydíš se za mě. Jen se do mě zkus vžít.
Ne, zlato, já se za tebe nestydím, ale Pellani je Blíženec.
Všichni vědí, že to jsou nespolehliví věční puberťáci.
Je to znamení, že…
Mami, to je fuk!
Problém je…
Problém je, že Carlo mě už nikdy nechce vidět.
A teď to tu chce prodat.
Zvorala jsem to, mami. Je to moje vina.
Ale jdi, není to tvoje vina… ne všechno.
Ale je to hezké.
Co?
Že ti na Carlovi záleží.
Je to moje chyba.
Neměla jsem to po tobě chtít.
Ne, možná jsem k němu měla být upřímná hned od začátku…
Eli… teď je ta chvíle.
Ne.
Ne… Čemu teď říkáme ne?
Ničemu, mami.
Ale mohlo by nás to zachránit.
Popřemýšlej o tom.
Nebudu o tom přemýšlet.
O čem máš popřemýšlet?
O ničem, mami.
O ničem.
Eli, tohle je náš domov.
Je to naše práce. Nic jiného nemáme.
Nemůžeme přijít o Le Giuggiole. Musíš jí to říct.
Ne, neřeknu jí to.
Co mi nechceš říct?
Nic, mami!
Trhněte si nohou!
Pověz mi, co mi máš říct.
To, co mi nechceš říct! A hned.
Linda je praneteř hraběte.
Ne.
To je jak telenovela. Je dcera jednoho ze tří bratrů?
Mám ji s Giorgiem.
Propána.
Vůbec jsem si toho nevšimla. Nepomohla jsem ti.
Neudělala jsem, co by matka měla…
Pomohla jsi mi, neboj.
Moc ne.
Kdyby to vyšlo najevo, mohlo by to všechno napravit.
Linda je právoplatná dědička. Mohla by ten prodej zastavit.
-Ale k tomu nikdy nedojde. -K čemu?
-Zlatíčko. -To si nech. Takže není Australan.
Jestli jsem ti lhala, tak jen proto, abych tě ochránila.
To je blbost.
Celých 18 let mi namlouváš jen samé blbosti.
-Některým věcem nerozumíš. -Nech toho!
Roky jsi mi tvrdila, že ani nevíš, jak se jmenuje,
přitom jsi to věděla moc dobře. Znala jsi i jeho adresu!
Teď je mrtvý a já ho nikdy nepoznám.
-Není to tak jednoduché… -Jdi do háje!
Věděl jsi to?
-Lindo, pojď si promluvit. -Ne.
Takže to nevíš?
-Co? -Že jsem tvoje neteř.
Můj otec byl tvůj bratr Giorgio. Chtěly ti to říct, aby zastavily prodej.
-To není pravda. -Ale je.
Giorgio o tom věděl?
Ne, nevěděl.
Proč?
-Protože… -Protože je to mrcha.
Říkáš jen samé lži.
Už se s tebou nechci bavit.
Ne.
Lindo?
Lindo!
Lindo?
Otevři, zlatíčko. Musím s tebou mluvit.
Tak co? Líbilo se ti to?
Bylo to…
jako… poprvé.
Super, že jo?
Naši hrozně chrápou.
Neuslyší tě odcházet.
Co kdybych spala tady?
Vím, že jsme to neměli v plánu, ale mám trochu depku
-a ráda bych byla… -Vydrž chvilku, promiň.
-Co se děje? -To se mi moc nehodí.
-Co je? Je… -Píše mi Tommi.
Má problém s autem. Uvíznul v bahně.
Asi mu budu muset pomoct.
Vzal si dědovo auto.
Kdyby to jeho děda zjistil, vyšiloval by.
Vyšiloval? Zajímalo by mě jak, protože je už dva roky po smrti.
Ta dnešní mládež si neumí vymyslet ani pořádnou výmluvu.
Dobré ráno.
-Dobré ráno. -Dobré.
Uniklo mi něco? Další tajemství?
-Ne. -Stejně mi všichni lžou.
-Vítej v klubu. -Nebuď tak dramatický.
Dobré ráno.
-Dobré ráno. -Dobré.
Lindo.
-Lindo. To stačí, promluvíme si. -Ne.
-Ano. Vstaň a… -Ne. Dej mi pokoj!
Vlastně, když už jsme tu všichni, něco vám povím.
Rozhodla jsem se, že to tu prodáme.
Jo a včera jsem měla sex.
Jdu se ven vyzvracet.
Eliso, musíme si promluvit.
Dobře, ale teď se to nehodí.
To s Lindou mě mrzí.
Ne, stejně bys s tím nic neudělal.
Linda si vždycky dělá, co chce.
Bůhví, s kým to poprvé dělala…
S idiotem.
Co o tom víš?
Okamžitě to vyklop.
-Eliso… -Mluv!
Co je? Jestli hledáte Lindu, není tady.
Včera tu ale byla.
Užil sis a vyhodil ji s trapnou výmluvou.
Nebyla to výmluva.
-A nevyhodil jsem ji. -Jo, vyhodil
a zlomil jí srdce!
„Zlomil jí srdce…“ Nezdálo se mi, že by…
Jistěže ne! Je hrdá jako všechny ženy.
Zato ty jsi úplně stejný jako každý jiný chlap.
Naslibuješ hory doly, jednou si užiješ a pak ji necháš s dítětem na krku!
Já budu táta?
-Dával jsem si pozor. -Co to sakra plácáš?
-Ne, ale… -Promiň.
-Nemyslela to tak. -Přehnala jsem to. Odpusť mi.
-Vymklo se mi to. -Ne.
Linda bude kvůli tomu mému výstupu zuřit.
Řekni jí pravdu.
Že je její máma psychopat, co ji ztrapnil?
Ne, tu druhou.
To, cos řekla Paolovi…
Že jí naslibuje hory doly
a pak ji nechá s dítětem na krku…
Nemluvila jsi o něm, že ne?
Radši ať mě nenávidí, než aby zjistila, že ji její táta nechtěl ani poznat.
O tom ale nerozhoduješ ty.
Ani ty ne.
Mrzí mě, žes to musel zjistit takhle.
Mohla jsi mi to říct.
Co by se tím změnilo?
Možná… bys nebyla tak sama.
Ale v tuhle chvíli to možná tak chceš.
Dáš si?
Vlastně jsem jen hledal něco k jídlu.
Chleba s olejem?
To jsem já.
Málem jsem dostal infarkt.
Nic jiného mě nenapadlo, když mě ignoruješ.
Chtěla jsem se ti omluvit.
A chtěla jsem se omluvit i sobě.
Celý život běhám za chlapy, se kterými mě nečeká budoucnost.
Možná proto, že jsem trochu jako ty. Bojím se.
Ale máš pravdu, zasloužím si někoho lepšího.
Prince na bílém koni.
Možná trochu troubu.
Který mi vaří nejlepší švestkové ragú na světě.
Odhalilas moje tajemství.
Který rád paří videohry, protože v nich dostává druhou šanci.
A i když jsem to zvorala, doufám, že mi ji dáš.
Chceš se bát společně?
Neměl jsem příležitost vám to říct… Ten prodej mě mrzí.
Proto jsi tak nervózní?
Nebo se zlobíš na Elisu?
Na Elisu se zlobím taky.
„Taky“? Na koho ještě se zlobíš?
Na Giorgia.
Nakonec to nebyl takový hrdina, za jakého jsem ho měl. To je celé.
Táta holek zbožňoval koně.
Jako Elisa?
Ne tak úplně.
Rád se díval, jak běhají,
a sázel na ně.
Bůhví kolikrát jsme se rozešli.
Rozešli jsme se, dali se dohromady, hádali se.
Měla jsem chuť… ho uškrtit.
Není jediný den, kdy by mi nechyběl.
Jako bychom celý život skrývali své nedostatky a chyby.
A neuvědomujeme si, že…
Právě kvůli těm nedostatkům se do nás lidi zamilovávají.
Možná musíme přijít na to, jaké to je, být sami sebou…
pokud chceme být šťastní.
Co chceš ty?
-Dobré ráno, pane Galli. -Michele.
Moc mě těší, pane Constantine.
Potěšení je na mé straně.
Umíte italsky.
Vždy se snažím naučit jazyk místa, které chci koupit.
Jistě. Tudy.
Pozemek má rozlohu zhruba deset hektarů,
včetně orné půdy, lesů, pastvin, vinic a olivovníků.
A tamhle je zeleninový záhon. Mohli bychom ho ponechat.
To ne, stavíme tu obytný komplex.
Dobře. Tady jsou kopce
a tam dole je Stromovous.
Je to dub cesmínový, starší než my všichni dohromady.
Odtamtud je úžasný výhled.
-Můžeme tam zajít. -Na to není čas, dokončíme prohlídku.
Stejně tu všechno zbouráme.
Cítíš to?
To je vůně povýšení.
Vidíte ty kopce? Dalo by se na nich stavět.
Jistě.
Bohužel to není možné. Místní úřady to nepovolí.
Co to k čertu plácáš? Nepřeháněj.
Ke kupcům musíme být upřímní.
Vždycky se to dá nějak vyřešit.
A tamhle dole je rovina…
Představuji si devět krásných jamek.
Ale když prší, drží se tam voda.
Celá oblast se snadno zaplaví a… Jak se anglicky řekne „bažina“?
Ne, to je naprostý nesmysl. Když prší, je tam nanejvýš kaluž.
Poslyšte, končím.
Neprodám to tu.
Co to sakra povídáš? Proč ne?
Změnil jsem názor. Nechci to tu prodat.
Pamatuješ na tu vůni povýšení?
Proměnila se v pach vyhazovu.
Tvůj bratr Giorgio by se takhle nikdy nezachoval.
Já nejsem Giorgio.
Už nechci žít jeho život.
Jsi blázen.
Ne.
Příliš pozdě mi došlo, co opravdu chci.
Idiote.
Proč jsi to udělal, Michele?
Co se děje?
Michele se rozhodl to tu neprodat.
Všichni se mnou jednají jako s dítětem. Hlavně ty.
Máš pravdu.
A ty zas ohledně Le Giuggiole.
Pravda je, že tohle místo miluju,
ale chci vidět svět.
A máš na to právo.
Odjakživa byl celý můj svět tohle místo a ty.
Mami, mrzí mě, jestli jsi tu zůstala jen kvůli mně.
Vůbec ne, zlatíčko.
Rozhodla jsem se a vybrala si tebe.
Snažila jsem se tě chránit ze všech sil.
Udělala jsem chyby,
ale už jsi dost velká na to, abys věděla všechno.
-Prosím. -Díky.
-Neviděl někdo Michela? -Ne.
Dušené maso?
Pardon, copak je tohle?
To ragú je výborné. Cítím v něm něco jiného. Co to je?
To je tajný recept. Je lepší než u vás v restauraci, že?
Nepřeháněj zas tolik.
Otevřeme si vlastní restauraci.
Zkuste to.
Dám si taky, prosím.
Viděly jste, jak je Pellani naštvaný?
Tys to neslyšela? Jeho žena ho taky podváděla,
tak se na něj vybodla.
Co je?
Počkat… On je nezadaný?
-Jasně. -Jo.
Kam jde?
-Je to supice. -Lidi už nemají žádnou čest.
Co kdybychom někdy zašli na zmrzlinu?
-Proč ne? -Dobře.
-Jakou máš rád? -Čokoládovou.
-Čokoládová je obyčejná. -A ty?
-Kávovou s citronem. -Tak tu si dám taky.
Kdy bys měla čas?
V podstatě jste šla proti Starému zákonu…
Konečně, Lindo! Vyhrála jsem sázku. Dlužíš mi 50 eur.
-Jo. -Dlužíš mi 50 eur.
Vyhrála jsem 50 eur! Jo!
Co se děje? Jsi naštvaný, žes prohrál sázku?
Hele, Lindo, chtěl jsem se na něco zeptat.
Radši bych to nedělala s tebou, než to dělala s Paolem.
Ale láska má různé podoby.
Láska k umění, historii, náboženství a dalším věcem.
Ano, ale objetí…
Asi tě potřebuju.
Jestli chceš, můžu tě to naučit.
Když jsem teď bez práce, mám spoustu času.
Na tohle ne.
Prostě jen potřebuju tebe.
Potřebuju tě a ještě jsem nepřišla na to proč.
A bojím se, protože jsem nikdy nikoho nepotřebovala.
Ale je mi to jedno.
Chci, abys tu dnes zůstal.
A zítra. A pozítří.
Můžu se tu na pár dní zdržet.
Dělám si srandu.
Myslel jsem… trochu…
Trochu?
Trochu na delší dobu.
Podle románu „Non è un paese per single“
Překlad titulků: Terkas
Kreativní dohled Jakub Ženíšek