Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Hola.
- A la fi ens veiem. - No posis el llistó tan alt.
Soc més encantadora per correu.
Doncs...
Que bé que hagis volgut quedar.
Soc fanàtica del càrdio. No em trobaràs on fan peses.
I jo no aixeco tant pes.
O sortia amb tu o m'hauria agafat una hèrnia.
Per què et vas mudar de Londres a Nova Jersey?
Em va sortir una feina. Soc advocat a l'aerolínia Air Cruz.
- M'encanta Air Cruz. - Gràcies.
- Són puntuals, et donen aperitius. - Salut.
Teniu bons anuncis.
"A més de consellera delegada, soc pilot."
Fer-los és un pal.
Mon pare es va jubilar i em va tocar fer-los a mi. És la pitjor part.
Ho fas de cine.
La meva ex estarà gelosa per la meva cita amb la cap d'Air Cruz.
No, és un sopar de feina.
Un ocellet m'ha dit que ets soltera.
Ara jo també, legalment. Els millors sis mesos de ma vida.
Vaja...
- Vinc a parlar de feina, i... - Ai, tens raó.
Creu-me, no tinc ganes de parlar de la meva ex.
Molt bé.
És diu Stacey.
És un càrrec molt inferior, no?
Ser advocat de dret internacional a nivell mundial val la pena,
però avui a Air Cruz he resolt una disputa entre un passatger i un gos de teràpia.
M'amagues alguna cosa. Gràcies.
Per què te'n vas anar?
- Vas plegar? Et van fer fora? - No.
Tu, explica. Soc una tomba.
El meu exnòvio em va encomanar sarna i no l'hi vaig dir a ningú.
Ben fet.
Estem ampliant Air Cruz a Dallas-Fort Worth.
- Un projecte brutal. - Dallas.
Vull posar allà la sala VIP perquè sigui com una catedral per a...
Larry?
Perdona...
La Stacey és de Dallas.
Ens hi vam conèixer.
Ara et poses a plorar?
No ploro, no.
- Larry! - Ho sento!
Demanem alguna cosa? Va, sí.
M'he menjat una barreta proteica.
Saps per què vinc? Pels còctels divins.
Són de primera, oi? El tequila gairebé no es nota.
Sí que n'hi ha, segur. Demanem aigua?
Mare meva, és la meva cançó preferida.
Hosti tu, m'encanta.
És molt bona.
Hem de ballar.
- No cal, no. - Jo trobo que sí.
És un restaurant, no una pista de ball.
Et quedes assegut, tros de pendó?
Perdoneu, disculpeu-nos. Tanya, sisplau.
- Ai, no. - Verge Santa.
Quins ous!
Tu seu, o el meu nòvio et trencarà la puta cara.
- Tanya, ho sento. - Lliga-la curt.
Per cert: no li trencaré la cara.
Demano disculpes a tothom. Us convido a les postres.
Que fort.
I ja no teníem relacions.
Es pensava que era culpa seva, però...
sincerament,
era culpa meva.
I ara em masturbo pensant en ella.
Me la pelo pensant en la meva ex. És patètic o...?
Ara sí que he de marxar. Aviam, escolti!
M'ho he passat molt bé.
Bona nit, Tanya.
A la primera cita, no?
Que ben educat.
En fi...
Fins aviat.
- Bona nit. - Bona nit.
Mira que n'ets, de cagat.
Mare! Ja soc a casa.
Jackie, et torno a demanar disculpes. Em sap molt greu.
Has de trucar
a la Stacey.
Potser és a casa pensant en tu.
Masturbant-se?
Adeu, Larry.
AEROLÍNIES CRUZ
Perdoni.
Frederick, aquí ho tens.
El vaig acabar anit. Dona-l'hi al Sr. Vance.
Que ràpid. Si et cal més temps, endavant.
El senyor Vance s'empiparà si hi ha errades, i...
No n'hi ha cap.
Tot bé, Clair?
No, fa un fred que pela, però al tren em moro de calor.
Suo a dojo i la roba tèrmica em queda xopa.
La suor se'm congela caminant
i tinc les garretes encetades a més no poder.
Caram.
I tu, què vas fer anit?
- Res. - Devies fer alguna cosa. Què era?
Un tema personal.
Com ara què?
Perdona, deu ser una diferència cultural.
Parlar de coses personals a la feina em sembla inoportú o groller.
Quan et dic "Tot bé, Clair?" no és una pregunta. És una salutació.
Quan em fas una pregunta, jo la contesto.
- Les converses van així. - Entesos.
- Ahir, per exemple, quan... - Bon dia.
Quan em vas dir que tenies l'intestí irritable fatal...
És un tema personal de la teva vida, ho entens?
- Què vols que et digui? - "Tot bé."
Ho diem tots dos i comencem el dia.
Però no estic bé.
Ningú està bé, Clair. Es diu i prou.
- Bon dia, Sra. Cruz. - Bon dia.
- Bon dia, Sra. Cruz. - Bon dia, Sra. Cruz.
- Ei, com va anar anit? - Horrorós.
- En Larry sap que soc soltera! - Ho sap tothom.
- Tens raó. - Que et va tirar la canya?
- I va plorar. - Cridaré.
M'emprenya que la gent no separi els negocis i la vida privada.
Tret del teu cas. Els negocis són la teva vida.
Escolta.
No em cal ningú ara mateix. Em centro en la feina.
T'entenc, companya.
- Ai mare. - A veure.
Se suposa que no t'ho he de preguntar. Com és possible que caminis?
No m'ho hauries de preguntar. Passa.
- No, tu. - L'aerolínia és teva.
No hauries de ser a casa? O a l'hospital, parint.
Aniré a l'hospital per donar a llum i l'endemà tornaré a la feina.
Fas conya? Tens permís de maternitat. Pateixo per tu.
- Hola, Marcus. - Sí?
- Al departament legal. - Sra. Cruz?
- Ara mateix, Sra. Bloom. - Gràcies.
- "Ara mateix, Sra. Bloom."? - Tot a punt per a la citació?
- Quins nervis. - No té importància.
Si els caps de l'aerolínia més important no demanden ningú, se'ls afluixa la tita.
- Sydney. - Què?
Calla, que et sentiran.
- És veritat. - No fotem.
Tot anirà bé. En Vance els destrossarà.
- Oi que sí? - Sí, no m'ho perdria per res.
En Peter Vance els donarà pel cul.
Gunderson, soc en Peter Vance.
Això de posposar la citació són collonades!
Peter, em sap greu.
- A la merda! - Peter...
Escolta'm, cabronàs. Si és l'únic forat que tens com a conseller delegat,
- també el citaré a ell. - No pots... Peter.
I tant, collons.
Mira el correu, pringat.
Saps què?
Et puc... Que hi ets?
Què et passa?
No sé si era vedella o xoriço, però...
- Tot bé, Clair? - Gens ni mica.
El Sr. Vance s'ha ennuegat esmorzant un burrito.
Què dius? Hi ha burritos per esmorzar?
- Quin greu. Està bé? - L'han entubat.
Vol demandar la furgoteca perquè la salsitxa era enorme.
- És aquest? Et dius Blanchflower? - Jo mateix.
Quan falta el general, mana el coronel.
Com que ets un crac, et toca la citació de Falcon Airlines.
- La Sra. Cruz t'espera al despatx. - És clar.
- Per què feu aquesta cara? - Coneixes la Sra. Cruz?
No, Rachael. No he tingut aquest plaer.
"Plaer"?
T'agrada sentir-te inepte i tenir por?
És exigent. No parlotegis.
Però no et quedis callat. Digues el que sigui imprescindible.
No comentis les sabates que porta. Un cop ho vaig passar fatal a l'ascensor.
Li agrada l'aroma de l'espígol. Posa-te'n.
No suporta sentir-nos respirar.
Si has de respirar, agafa aire torçant la boca. Així.
- Endavant, l'està esperant. - Gràcies.
Bona sort.
Mare de Déu.
És molt...
impressionant.
Està...
radiant i...
Òndia.
És el nou advocat?
Perdoni, jo mateix, Daniel Blanchflower.
Que xules, les sabates. Merda.
- Sydney? - Sí?
- És aquest? - Sí, es diu...
Bl... ai, ja no recordo.
- Blanchflower. - Blank...
- Blanchflower. - Ho he dit.
Podem posposar la citació?
No, semblaria que els amaguem coses.
Sra. Cruz, li asseguro que soc molt capaç
d'ajudar-la en el que li faci falta.
Sabates, lleis...
Suposo que sobre les lleis, que és on més la puc ajudar, jo.
- Que vagi bé. - Gràcies.
Soc en Daniel.
- Vanessa, molt de gust. - Igualment.
Ja podem començar.
Sra. Cruz, fa 4 mesos, el 25 de juliol,
Falcon Airlines va acordar verbalment
amb la junta de Dallas la compra de 10 portes de la nova terminal.
- Vostè ho sabia? - Sí.
Però l'endemà, el 26 de juliol, vostè va anar a Dallas amb el jet privat,
per parlar amb en Charles Johnson, el president de la junta.
Després de passar el vespre junts, el Sr. Johnson va canviar de parer
i li va assignar les portes, tot i haver-les promès a Falcon Airlines.
- És correcte? - Sí.
Li fa res explicar-nos què va passar entre vostè i el Sr. Johnson?
- Vam sopar. - Van anar a algun lloc més?
A l'hotel?
- A casa d'ell? - No.
A un caixer automàtic?
Sap que el Sr. Johnson, poc després, es va comprar un vaixell?
Què vol saber? Si el vaig subornar o si me n'hi vaig anar al llit?
Vostè mateixa. És el que volem esbrinar.
- Parlaré amb el meu advocat. - Hi ha pauses prefixades.
- Però què cony fas? - Què vol que faci?
En Vance rebatria tot el que diu aquest indesitjable.
- Oposa-t'hi! - No vull.
- Fes-ho. - No.
- Fes-ho. - Sra. Cruz.
- Fes-ho o et despatxo. - Doncs despatxi'm.
Sé que no li he causat bona impressió,
però està radiant i les sabates són precioses.
No és la primera vegada.
Doncs...
val més que t'hi llueixis, hòstia.
Per acabar, Sra. Cruz, després de passar el vespre amb el Sr. Johnson,
l'endemà van esmorzar plegats. És correcte?
Vam prendre cafè, però no vam esmorzar.
D'acord.
Cafè.
Gràcies per tot, Jackie.
He acabat. Parem abans que declari el Sr. Butten?
No, li faré unes preguntes. Serà un segon.
Així...
perquè consti,
vostè és en William Butten, director de Falcon Airlines.
- Sí, però digui'm Bill. - Fabulós.
Bill...
està molt al corrent de la trobada entre la Sra. Cruz i el Sr. Johnson.
Suposo que sí.
Sap quan van anar a sopar i on va ser exactament.
Sap què van menjar?
Ella va demanar filet i ell, llobarro xilè.
Exacte.
Em fa l'efecte que la pregunta és molt senzilla.
Com ho sap, tot això?
Dallò...
aquestes...
dades me les va facilitar una...
persona interessant... una part interessada a qui, per atzar, van fer sabedora dels...
fets.
No ho he entès bé. Vanessa, ho pot tornar a llegir?
- No... no cal. - Sí, m'ho ha demanat. És la meva feina.
"Dallò, aquestes dades me les va facilitar
una, dallò, persona interessant,
una part interessada a qui, per atzar, van fer sabedora, dallò...
dels fets."
- És el que ha dit. - Gràcies, Vanessa.
Tinc curiositat.
Qui era la part interessada?
En Paul daixonses, no ho recordo.
- En Paul Huntingford. - Sí.
- L'ajudant del Sr. Johnson. - Sí.
Per diners o per sexe?
Ho deixem aquí. Perdoni que els talli.
- Hi ha pauses prefixades. - Anirem parlant.
Ara.
- Gràcies, Vanessa. - Bona feina, Daniel.
- Heather? - Sí, Sra. Cruz?
Li demanes al Sr. Blanchflower que pugi, sisplau?
Per descomptat.
Ja te'n pots anar cap a casa.
- D'acord, bona nit. - Gràcies.
Sra. Cruz?
Tanca la porta, sisplau. Seu.
És la part que menys m'agrada,
però...
em sap greu.
Vol acabar la frase?
No.
No suporto demanar disculpes. Accepta-les, per favor.
- D'acord. - Ho has fet superbé, avui.
M'havia familiaritzat amb el cas.
T'havies llegit tot això per si el teu cap s'ennuegava amb una salsitxa?
Això els passa a un niu d'advocats de prestigi. És esbalaïdor.
Vaja...
Que bé conèixer algú que s'implica a la feina. No és habitual.
Per a molts, la feina és un sacrifici que cal fer fins al cap de setmana.
Però per a mi...
és la millor part.
Ho entenc.
Així que gràcies
per ser de l'equip.
De res.
- Ho sento molt. - Què cony fots, tio?
- No ha sigut voluntari. - Fot el camp d'aquí!
És clar. Hosti, perdoni'm. Deixi'm que l'hi expliqui.
Ho ha provocat una sèrie d'estímuls... Tant és.
Encara la veig!
Ja, i tant de bo se'm passi. Me'n vaig. Em sap molt greu.
Hòstia.
Quina passada!
Tot bé, Daniel?
Seré al despatx amb la porta tancada una estona, potser unes setmanes.
Estàs bé? Què et passa?
T'aniria molt bé parlar-ne.
És cosa meva, Clair. És personal.
La Sra. Cruz et vol veure al seu despatx.
Per què no m'ho deies abans?
Encara no m'havies ofès.
- Em volia veure? - No.
- Vaja. - M'ho deia a mi.
Passi i tanqui la porta, Sr. Blanchflower.
Com que en Peter és a l'hospital, es farà càrrec del departament legal.
Si creu que vostè
donarà la talla.
Sens dubte.
No deu ser tan...
dur.
Gràcies, pots... podries tancar la porta quan surtis?
No, vull que es quedi. Sydney, ho acabem després.
De debò?
Vull parlar amb el Sr. Blanchflower.
Molt bé.
- Bona feina. - Gràcies.
- Vol que l'ajudi amb la...? - Ni parlar-ne.
- No ho faci. - Som al 1952 o què?
Si et gires, sortiré del despatx més ràpid.
- Oberta o tancada? - Tancada.
- Oberta? - Tancada.
- Saps què? La tanco. - Gràcies.
- Pot seure. - Gràcies.
Així, d'ara en endavant, confio que podrem treballar junts sense...
més incidents.
Sí, perdoni. No li volia donar...
Pel darrere, ja ho sé.
- Girem full. - Per favor.
Mai no consideraria conscientment una idea com aquesta,
encara que no estigués prohibit
tenir relacions sentimentals amb companys de feina.
On menges, no hi caguis.
La regla número u del comandant Jack, mon pare.
Ja sé qui és el famós comandant Jack Cruz.
Heroi de guerra, emprenedor.
- Sap contar històries. - Exacte.
I encara és a la junta.
- Com a soci honorari? - No.
Encara ve a totes les reunions.
Si no, haurien posat al meu lloc un fatxenda d'una uni privada.
Però vostè ho fa de primera, oi?
Sí, tot l'equip.
Però sempre em veuran com la neneta de mon pare.
Sona
força frustrant.
Si no ens veiem més,
bon cap de setmana.
- No. - Adeu.
- Fins dilluns. - Sí.
- Quines ganes. - I jo.
- A... - A la feina.
A la feina.
- A reveure. - Sí, a reveure.
Gràcies.
Va tot bé?
- Una coseta. - Sí.
La Sra. Bloom em mira i es grata la panxa com fa un dolent de James Bond a un gat?
Sí.
No pinta gens bé.
D'acord.
- Bona sort, tio. - Gràcies.
Va frenant i llavors... el tomba, regateja i supera en Kovačić.
Ho ha brodat.
Maddison a Porro, fent passades en profunditat.
Quina meravella!
Ves-te'n a casa. És dissabte.
Si tu vens, jo també.
Parlem clar. T'agafaràs una setmana després del naixement, no?
Si puc ser al llit, també puc seure. La feina és el primer.
Moltes ho diuen abans de tenir fills.
No seré d'aquesta mena de dones! Perdona el crit.
Em van fer la fecundació artificial per estalviar-me una relació.
A casa, només hi seré jo i un regiment de mainaderes.
Ai mare, i el...
menut.
Repensa-t'ho quan pareixis.
Abans que marxis, Falcon Airlines...
Mecàgon déu i sa mare!
Encara no sabem si el cony de jutge creu que la demanda té fonament.
Sí, segons en Daniel és una futilesa i tot sortirà bé.
D'acord.
Saps què?
La nit...
després de la citació...
Sí.
Què?
Digues?
- Res. - Què està passant? Jackie?
- Res, ves-te'n a casa. - Dona... Jackie!
No et fa res ser aquí amb ella?
És ma germana.
I la teniu lligada a la taula.
Compte.
"És ma germana, i la teniu lligada a la taula."
D'on ets? Del Palau de Buckingham? Que pesat.
He de parlar així, Lizzy.
No puc dir al tribunal: "M'hi oposo, cap de cony!"
Va...
I les paies, què?
Amb les paies, res de res.
Em fas patir.
Fa molt que no fots un clau. Et deuen fer bossa.
Això no passa, Lizzy. Preocupa't per tu.
Mai he cardat tant com ara.
A les paies els mola l'accent. De vegades, no duc ni pantalons.
- Elizabeth. - Daniel...
Torna a casa.
No cal que mon germà petit em faci de cangur.
No trobaràs parella. Les estatunidenques no fan per tu.
Què et passa?
Res.
Crec que sí, cony.
Que no.
Tant és. Me n'agrada una, però no podem estar junts.
És alta com un pi?
No, Lizzy.
- Té pèls a la panxa? - Lizzy.
- No m'ho vols dir? Soc ta germana. - Hòstia, que és la meva cap.
- Està bona? - No és això. És...
intel·ligent,
dinàmica.
És...
una fora de sèrie.
- Està bona? - Vaig trempar davant d'ella.
Va ser terrible.
Hòstia puta.
Demana-li per sortir.
No puc.
On menges, no hi caguis.
Jo ho faig: cago on menjo.
I on dormo, llegeixo i em masturbo.
No puc.
De debò que no.
Sé que l'ètica no et va, Lizzy, però em quedaria sense llicència.
Em revocarien el visat.
- No tornaré a casa sense tu. - Coi d'Imbècil.
Tu ets imbècil, pesada.
Vigila!
Ja el tenim aquí.
Bentornat, Peter. Et vas fer mal a les cames?
No, Rachael. He pirat de l'hospital sense tenir l'alta.
Si caic, hauria de demandar l'aerolínia i no tinc cap intenció de fer-ho.
Merda.
Bentornat, Peter. Com va?
Fabulós, els he deixat sense ni cinc
i m'he quedat amb la furgoteca per fotre'ls encara més. Gairebé la dinyo!
- Un dia profitós. - Meravellós.
Et faig cinc cèntims de Falcon Airlines?
No cal, faré que desestimin aquesta collonada
presentant una demanda sumària brutal.
- Si m'ho permets, no crec que sigui... - Ep, cadellet.
Me n'encarrego jo.
Ha tornat el mascle alfa.
Em sembla molt bé, entesos.
No pares, molt bé.
M'encanta!
Què cony és, això?
El document de 200 fulls d'en Vance perquè el jutge desestimi la demanda.
Què ha fet? Ha trobat els homes amb qui he sortit en deu anys?
Potser per establir un patró de conducta i demostrar que no folles. I té raó.
Et van fer la fecundació artificial.
Jo follo.
Ja.
Jackie, l'últim paio ha declarat que us vau embolicar fa 4 anys.
No pot ser.
- He anat de bòlit. - Pobrissona.
- Em volia veure? - No.
- M'ho diu a mi. - Ja.
- Ho has llegit? - Dos cops.
- Per què? - És la meva feina.
Tot i que és humiliant,
creus que funcionarà?
- En parlaré amb el senyor Vance. - Treballes per a mi, i no per a ell.
Digues què et sembla, la veritat.
Ha sigut una espifiada.
Teníem un argument sòlid que no es basa en el fet que sigui...
Una tarada que no carda.
- Ja. - Volia dir una puritana.
- No em fa el pes. - Una vídua amish?
- És pitjor. - Una reina llepafils.
Gràcies.
Ho sento.
Què?
- Foteu claus? - No!
Estàs enfangada amb una demanda que depèn de si t'has tirat o no un soci.
Ho tinc molt present.
Si et tires un empleat, adeu aerolínia per una rucada.
No estem enrotllats.
La junta busca excuses per fer-te fora. No els en donis cap.
Tinc afidàvits jurats per demostrar que no cardo amb ningú!
Molt bé. A més, aquest no està al teu nivell.
És com si l'Helena de Troia s'ho fes amb el Mr. Bean.
Gràcies?
Què faràs amb en Vance?
Se me'n refot. Som-hi. Sí, ens veiem allà.
Anem a judici.
La mare que...
En Daniel serà la persona clau de Falcon Airlines.
No ho pots fer.
- Peter? - No em pots degradar!
Hi he dedicat moltes hores i matrimonis, en aquesta aerolínia.
Una mica de calma.
Enllestiré aquest cas per tu. El penso guanyar. Si no, plego.
Caram.
REUNIÓ URGENT RE: DIMISSIÓ D'EN VANCE
Bon dia. Daniel Blanchflower.
Bon dia, Daniel.
Soc jo, la Jacqueline Cruz.
Sra. Cruz, és clar, surt el nom. Per sort no li han robat el mòbil.
La puc ajudar?
Hi ha reunió de la junta sobre en Vance a les 8.00. Hi has d'anar.
- Hi seré. - Molt bé, gràcies.
Entesos.
Adeu.
Ens veiem.
Tot plegat és una bestiesa.
En Peter Vance és un vell amic. Sobretot, és un advocat brutal.
Ha ficat la pota.
Suposo que heu llegit el document.
Els detalls són totalment falsos.
- Ha substituït en Vance per un paio nou? - Soc en Daniel Blanchflower.
Jove, quan parli amb tu, t'ho faré saber.
La prova serà el contacte visual.
El senyor Blanchflower, tot i que acaba d'arribar,
és el millor per al càrrec. Jo mano, com a directora.
Segons ens convingui, Sra. Cruz.
Aquesta decisió ens fa dubtar que vostè sigui la persona adient.
Recoi!
Arribo a punt per als coets.
Comandant Jack.
Hola, Francisco.
- Senyores i senyors, bon dia. - Bon dia.
Gordita, com estàs?
Pare.
Gordita vol dir nineta?
- Grassoneta. - No fotis.
Per què dimonis substitueixes en Vance per un paio que acaba d'arribar?
Ho he resumit bé?
No els agrada la meva decisió.
Treballem per a ells, reina.
Jack, no ens fa gràcia la decisió. Per què no ens ho ha consultat?
Ho entenc.
Gordita, has fet el que t'ha semblat adient.
Ha arribat el moment d'actuar amb serenitat.
Aquest noi pot fer d'ajudant, si és el que vols, però volem en Peter.
Sé que en Peter és important per a l'aerolínia.
La meva intenció no era que dimitís.
Truca-li per demanar-li perdó.
- Bam, ja està fet. - Jack.
Em sap greu tornar a treure el tema,
però és hora que contractem un director amb més experiència.
És hora de canviar les coses.
No és el moment adient.
Daniel Blanchflower.
Abans em volia presentar, però vostè... ha sigut groller.
En Peter Vance és bon home, però s'ha equivocat molt.
Pel que fa a mi,
ocupo un càrrec inferior al meu nivell,
com si en Jude Bellingham tornés a jugar a la lligueta de diumenge.
De futbol, vull dir.
L'equip del bar?
- Jude Bellingham... - El migcampista.
Gràcies.
La Sra. Cruz ha actuat bé,
com les vegades anteriors, fent que vostès guanyin
desenes de milions de lliures. Vull dir dòlars. Soc bo, de veritat.
Jo si fos vostès, continuaria confiant en ella
fins que ens sorprengui amb una mala decisió.
Gràcies.
Si m'ho permeten, aquest home no el puc veure...
ni en pintura.
- Gràcies, Sydney. - Però hi estic d'acord.
La senyora Cruz sap el que fa.
Sé que val més no contradir les embarassades.
Així que, de moment, la Gordita i l'anglès es queden, d'acord?
Sí.
- I tant, crec... - D'acord.
Cal parlar dels costos directes d'afegir aquesta porta a Dallas.
Hi ha una flota addicional.
Hem d'incloure als càlculs els pilots, els auxiliars de vol,
el manteniment dels avions i, és clar, l'assegurança de la flota.
Què deies?
- I... - Molt bé!
- Bon dia. - Bon dia.
Perdona.
- Bon dia. - Bon dia.
Gràcies, però no calia.
Per molts anys, Henry.
Per al millor de tots.
- Ets un crac, Henry. - Visca!
Per molts anys, Henry.
Ets un malparit dels bons.
Et toca a tu.
Era un compliment.
No pas. Això no es diu a la feina.
De cap manera.
George, me'n faig càrrec, però has d'entendre que
a Anglaterra "malparit" no és una paraulota.
Babaganuix!
- Diem "malparit" per tot. - Ja.
Contínuament. Quan em posen una multa, llavors dic: "Que malparit!".
Prou exemples.
I quan veig un vell amic, li dic: "Malparit!".
Perquè em cau bé.
Si el meu equip fa un gol, crido: "Malparits!".
Hosti!
Si veig un ratolí a la cuina, diria: "Quina barra, malparit."
Afluixa.
És com gestionem les cinc fases del dol.
Malparit!
De debò, George.
- No soc un malparit. - Para! Prou!
Em posaré de quatre grapes suplicant-te que no ho diguis més aquí.
Ho anotaré al teu expedient perquè ha sigut molt intens.
- Ho entenc. - Ja.
Gràcies, George. Ets...
bon home.
Redeu.
- Per cert... - Ai mare.
- Sobre les relacions entre companys. - Sí.
¿Prohibir-les no és...
poc realista?
És molt difícil evitar que dues persones se sentin atretes.
I si hi ha consentiment dels dos i es comporten de manera professional,
Sí.
...no s'ha de permetre?
No.
- Daniel. - Senyora Cruz.
Que vagi bé.
I a vostè, també.
- Hola George, tens un moment? - És clar, Sra. Cruz. Bon dia.
Això de...
les relacions entre companys.
Sí.
¿Prohibir-les no és...
poc realista?
Tenim bones i males notícies. Les dolentes? T'han tornat a citar.
I les bones? Serà en una demanda nova.
Un passatger que vam fer fora d'un avió t'ha demandat
i el jutge insisteix que hi vagis tu i reservis dos dies.
De cap manera.
És a la República Dominicana. Ara estan a 30 graus.
Quan marxo?
- Agafaré el Cruz One. - Entesos.
Dos dies al paradís. S'ho mereix.
Quin advocat t'enduràs? Hauria de ser la Rachael.
- Estaria bé. - És la millor.
- La Rachael és la millor. - I tant.
Daniel?
Ho sento.
Em pregunta si hi he d'anar jo?
O si cal que hi vagi la Rachael?
- M'és igual. - És clar.
- Estaria bé que vinguis tu. - Sí, ell.
Ai sí, ho enllestiria ràpid.
- La Rachael és boníssima. - I tant.
- El més adient. - Viatjar amb ella és xulo.
Però en Daniel és expert en citacions, oi?
- No ho sé. - Expert?
- És brutal. - Guanya.
Sí, molt.
De totes, totes.
Ateses les noves responsabilitats d'en Daniel,
aquesta tasca potser no està al seu nivell.
No, és un comentari encertat. Seria violent.
- Violent? - Com que va tan atrafegat.
- Sí, però... - Serien vacances.
Ens mengem massa l'olla?
Tens tota la raó.
Ara que ho dius, ens la mengem massa.
Com és que encara parlem d'això?
- Tant és. - M'enduc en Daniel.
Serà un plaer.
Serà un plaer anar-hi...
- Em va bé. - I a mi que vinguis.
- Entesos. - Entesos.
- Recoi. - Seguim.
Tots dos aniran a la República Dominicana.
- Disculpi'm. - Què passa, tio?
És el Cruz One?
El Cruz One...
l'avió amb què va començar tot.
Mare meva, és una avioneta.
- Gràcies. - De res.
Benvingut a bord.
- El portarà vostè? - No t'ho imaginaves?
A més de consellera delegada d'Air Cruz, soc pilot.
Em pensava que, als anuncis, només ho deien per dir,
i que vostè no era pilot.
Ara de debò,
sap pilotar avions?
Fa temps que no ho faig, però practico molt amb el simulador.
Si et soc sincera, potser m'ho posen fàcil perquè mano jo.
- Collons! Hosti. - Ai!
Perdona, és culpa meva.
Amunt i fora!
Estem volant!
Que fort!
Bon dia, els parla la comandant. El vol durarà quatre hores.
Una mica més si se'ns gira mal temps.
Et pots quedar assegut darrere o venir amb mi al davant.
No la vull distreure. Vostè concentri's en el que fa.
No sento res del que dius.
Te'ls hauràs de posar perquè puguem parlar.
Hola.
Ei.
- És vostè amb el comandant Jack? - El pilotava sola.
Sola?
Tenia tretze anys.
Com?
Vaig aprendre a pilotar asseguda a la seva falda.
Sovint crec que vam passar més temps volant que a terra ferma.
Vam pensar que si portàvem clients rics, cobriríem el carburant i les reparacions.
Renoi.
I ara té una aerolínia sencera.
És impressionant.
I per què vas fer Dret?
Perquè tot el planeta em menyspreés. De guàrdia urbà no es guanya prou.
Això també ho fa el simulador?
Daniel, et juro per Déu que soc pilot.
He volat en condicions molt pitjors.
He travessat tempestes de neu, tronades i huracans.
De tot.
Coi, és que...
Escolta, mira'm.
Soc aquí.
No deixaré que t'estimbis a terra.
L'última part encara sona pitjor.
Gràcies, Sra. Cruz.
Digue'm Jackie.
Jackie.
Sra. Cruz, com ja sap, van criticar el meu client severament,
- i sense judici... - Perdona.
...pel tribunal de les xarxes socials en un post en un...
- Perdó. - Ho sento.
Sisplau.
...en un vídeo en el que es falsejava
per què el meu client orinava a la porta de la cabina.
Sopem?
Què has dit?
- No hi fa res. - No t'he sentit.
No era la meva resposta.
Tant és, deixem-ho córrer. Perdona.
- Sopem plegats? - Sí.
- Bones. - Bones.
Voleu alguna cosa per beure? Una pinya colada?
No, gràcies.
Per a mi, el mahi mahi amb patates fregides, en lloc de verdures.
Per a mi, el filet amb verdures, en lloc de patates fregides. Gràcies.
- Ho podem compartir. - Sí.
Això.
La parella perfecta.
- No, és un sopar de feina. - Sisplau.
De feina.
Saps què? Farem només una copa.
- Una copa. - D'acord.
- Dues pinyes colades. - Sí.
Pinya colada.
- Que simpàtica. - Molt.
A veure...
parlem de feina?
Sí?
Gràcies, no.
Sí.
No.
Que soc la teva cap.
D'acord, endavant.
Sí! El primer cop!
Déu n'hi do.
Ningú em guanya.
M'encantava aquesta cançó.
És la bomba.
Ballem.
Va.
Vinga.
Au va! No em diguis que no balles mai, tu.
M'estic esforçant per comportar-me.
Només ballem i prou!
Hosti.
Som-hi.
Vull agafar-te la mà dins teu.
Vull respirar de veritat.
Et miro i no veig res.
Et miro per trobar la veritat
i fondre'm amb tu.
Que estrany que no ho sabessis.
M'encanta treballar amb tu.
No suportaria espifiar-ho.
Fondre'm amb tu.
Sento el mateix.
Que estrany que no ho sabessis.
Com a advocat teu, t'he de recordar que,
degut a la política de l'empresa,
et recomano que...
- Au calla. - S'accepta.
Hosti...
ha sigut...
sorprenent.
Normalment ets supertranquil i dolç.
No sé què ha passat, de veritat.
M'acostumo a estirar ben quiet demanant perdó tota l'estona.
Sí, home. Doncs...
aquest nou estil t'escau molt.
- Et puc dir una cosa? - Sí.
M'ho havia imaginat exactament així.
No és que hi hagi pensat cada moment i cada dia a la feina...
No, és clar. Jo, tampoc.
- Servei d'habitacions. - L'esmorzar.
- Que hi ha algú? - Ara vinc!
Ara vinc. Merda!
- Hola. - Hola.
Disculpi el meu marit, és un mandrós.
- S'estava llevant. - No hi fa res.
He vist de tot: orgies, suïcidis, porno, naixements,
baralles de galls, circumcisions, de tot.
- Vols cafè, amor? - Sí, ja saps com m'agrada.
I tant.
Els he posat més bacó.
Diuen que provoca càncer, però s'ha de viure.
- Gràcies. - De res.
Ja ho faig jo.
Com hi ha món! Ja em puc jubilar. Gràcies.
A vostè, adeu.
- Gràcies. - Tot bé?
Els veig molt bé junts.
- De debò. - Gràcies.
- Sí, molt bé. - Gràcies.
- Això no ha passat. - Ja.
- Oi? Vull dir... - Sí.
- No puc, i tu tampoc. Per tant... - No.
- No puc. - Correcte.
I...
no es pot repetir.
Mai de la vida.
He trucat al propietari. No em pot solucionar això de la pudor fins que...
- Bona tarda, Sra. Cruz. - Bona tarda, Clair.
Abans de signar-lo, vull que l'hi donis el vistiplau.
És clar, serà un plaer.
SOPEM AVUI? A CASA MEVA?
Sí, crec que funciona.
Excel·lent.
Respira, Clair.
Gràcies.
Què passa? Què feies al departament legal?
T'he vist somriure. Per què somreies precisament allà?
Ja tens prou coses a fer. No vigilis cada cosa que faig...
Perdona, agafem l'ascensor.
- Soc ben capaç de pujar les escales. - Entesos.
Ves-te'n a casa, va.
No sembles la mateixa des que vas anar a la República Dominicana.
Se't veu el llautó.
Què fas?
El què?
- Això. - Ah!
Ballo quan m'agrada el que menjo.
Vaja.
No ho fa tothom quan els encanta el que mengen?
Ho haurien de fer.
Començo a entendre per què t'agrada menjar a la fresca.
Sí, m'encanta vigilar la competència.
De petita observava Nova York pensant:
"Algun dia seré prou bona per ser un d'ells."
Que es fotin.
Manhattan no et mereix.
I jo estic de gust aquí.
A Nova Jersey?
És el lloc més preciós del món.
- Gràcies, on és el lavabo? - A la dreta.
Serà un moment.
A l'esquerra! És a l'esquerra!
Hosti tu.
Escolta, no... Deixa-ho córrer. No val la pena.
- Perdona, deixa'm passar. - No cal.
No...
Què collons és, això?
És de broma.
Tot plegat. M'agraden els trastos d'Anglaterra.
Mon pare hi estava destinat quan era petita.
Hi vaig molt sovint i, a cada viatge, me'n compro un a l'aeroport.
Al cap d'un temps, n'hi havia un fotimer per tot arreu.
La Sydney em va dir: "Fica'ls tots en una habitació."
Ho vaig fer de broma, i...
No hi pots seure, ho sento.
- És per a la reialesa. - Perdona.
Després al meu aniversari i al Nadal, la Sydney me'n regalava més
perquè li feia molta gràcia que tingués l'habitació anglesa...
de broma.
Així...
et fan el pes els homes anglesos?
Soc el teu... fetitxe?
De cap manera.
És una diversió, per... No és res!
No és res, res important.
És justament tot el contrari.
No és de broma, oi?
Tu tranquil·la.
M'exciten les dones emprenedores amb un culet perfecte.
Ja saps com va, no?
Explica-m'ho.
Has d'estar en posició de ferms
i no et pots moure,
tant és el que et faci.
Collons.
Has de protegir la reina.
- Deixa't el barret posat. - Com desitgeu, altesa.
Creus en la reencarnació?
No fotis.
En la meva vida anterior devia ser un crac per acabar aquí amb tu.
Potser era...
Gandhi o algú semblant.
Espero no reencarnar-me en cuc el proper cop per equilibrar les coses.
I tu?
Vull ser un gat
per fer el gandul tot el dia buscant els raconets assolellats.
Ser distant i mesquina amb els amos quan es troben decaiguts.
Series un gat fabulós.
Ja hi pots comptar.
I tu series un cuc molt sexi.
Gràcies.
Hòstia!
Creus en la màgia?
Com... en Gandalf?
No, en la màgia com ara...
en la sort, el destí i coses així.
Des que vaig entrar al teu despatx, crec en qualsevol cosa.
Dues, per favor.
I tu?
Crec que faràs el possible per tornar al meu llit algun dia.
Ho faig bé?
Sens dubte.
Creus en l'amor vertader?
No fins fa molt poc.
Llavors ens hi llancem.
I tant.
D'acord, però no flirtejarem al despatx.
Al despatx, mai.
Si ens enxampen, perdré tot el que he aconseguit.
El teu llegat.
Seria de mal gust.
De molt mal gust.
Bon dia, Jackie, eh, Sra. Cruz.
Jackie va bé. Tothom em diu Jackie. Adeu.
- Adeu, Jackie. - Adeu, Jackie.
Mai li havia dit Jackie.
No l'hi escau, Jackie.
Em costarà molt superar això quan et dugui a sopar fora.
Després de portar en avió a un munt de milionaris, conec llocs xulos.
Caram, tinc tot el cul ple de sorra, com un rellotge. Gira'm cap per avall!
Que rareta ets.
Doncs gràcies.
Vull dir que...
a la feina et tenen una por de mort.
Expliquen històries de terror sobre tu.
Per què no et mostres com ets, de debò, amb el cul ple de sorra?
Ni idea...
Ho vaig fer un cop. Em vaig casar amb ell.
I després se'n va anar amb la secretària.
Ho sabia tothom a la feina i va ser horrorós. I llavors...
em vaig tancar en mi mateixa per sempre més.
I tu? No t'has casat?
No.
Un bon partit com tu?
No és cap drama.
Passa sovint.
I ara, on anem? Tenim el cap de setmana. Podem anar a Puerto Rico, Miami...
Si em promets no dir res, et poc dur fins a Cuba.
Merda, no puc. Tinc un compromís al matí.
El què?
És personal.
Puc anar a casa teva a la tarda. Podem anar on vulguis...
- Però he de tornar aquest vespre. - D'acord.
Va tot bé?
Sí.
He de fer una cosa.
És personal.
Entesos.
No et faré més preguntes.
T'ho agraeixo.
Gràcies.
Te l'has tirat, no?
No hem parat, tinc la titola encetada.
Visca!
Col·lega.
Hola?
La puc ajudar?
I tant.
Com anem?
Stan?
Sap com em dic?
És clar.
En Daniel m'ha dit que pregunti per vostè.
Ja el coneix.
Sí, que el conec.
Doncs he vingut a fer el que fa ell.
Ve a veure sa germana?
Sa germana?
Això!
No és a la llista per visitar recluses.
D'acord, cap problema.
Vaig passant, moltes gràcies. M'obre la porta? Mercès.
No, tranqui. Si coneix en Daniel, cap problema.
No vull causar problemes. Vostè premi el botó.
No passa res. Signi aquí.
Entesos.
Hola.
Jackie Cruz.
- Com sabies que...? - Sap coses.
Mon germà no t'ha dit on se n'anava d'estranquis i l'has seguit.
Et falta un bull, tia.
M'encanta. Seu aquí. Joe, ens portes un cafè?
No, Lizzy. Aquí mano jo.
Quan em van arrestar, ho va deixar tot, i la feina, i es va mudar als EUA.
- Sense ell seria al corredor de la mort. - Què dius?
Li vaig escapçar el cap a un paio.
- Mare de Déu! - Sí.
Hòstia puta.
- Per què? - Li tenia mania, al malparit.
- A Anglaterra no és una paraulota. - En Daniel sempre ho diu.
El cas és que mon germà és un advocat potent.
En lloc de la cadira elèctrica, soc aquí amb preses de casa bona cardant de valent.
Doncs mira que bé.
- És bon noi. - Sí.
Cuida'l molt, captes?
Sí...
És clar. Si menteixo, que em mori aquí mateix.
No em vull morir.
Fem txin-txin!
Salut.
- Caram, tu! - Què dimonis fas?
És que...
m'has donat evasives i m'he muntat una pel·lícula.
M'has seguit?
- Perdona'm. - És de bojos.
- A la Lizzy, tant li fa! - És boja.
Em vas animar molt
perquè fos més oberta i em mostrés vulnerable.
Com és possible si tu m'has amagat coses?
Hi ha molta diferència entre amagar coses i ser reservat.
Jo soc reservat.
Ei, i jo també.
Però no ho podem ser. Te'm vas escórrer als cabells.
- Em vaig disculpar. - M'has enganyat.
Uns quants cops.
I no suporto que m'enganyin.
Com el que no tenia ous de dir-me que s'havia penjat d'una altra.
Va mentir, dient-me que tot anava bé.
I anys després m'adono que, quan el sorprenc en un viatge de feina,
la raó perquè no cardéssim no era que estigués pioc,
era perquè tenia l'amant sota el llit, a l'armari o al bany.
No sé exactament on, però sé que hi era
quan vaig picar a la porta portant només botes i impermeable,
com una penjada total.
On s'és vist.
- Digue'm sempre la veritat. - No t'he mentit.
Sí, per omissió.
No has anat de cara.
I tu m'has espiat, que és molt pitjor.
D'acord. Saps què? Marxo.
Au va, Jackie.
Jackie.
Ens va superbé. Millor, impossible.
Em fa il·lusió mirar cap al futur plegats.
Un futur profitós que us semblaria un somni,
però us asseguro que cada vegada el tenim més a prop.
Gràcies.
Courtney Armour, del Wall Street Journal.
Molts accionistes estan preocupats, i amb raó,
per si la demanda amb Falcon Airlines afectarà aquest futur profitós.
És millor que us en parli el nostre director jurídic.
Sí, efectivament.
Aquesta demanda és una futilesa.
Sincerament, és injuriosa. No tinc cap dubte que triomfarem.
A Falcon Airlines es pensen que la Sra. Cruz va obtenir les portes
gràcies a una relació indecorosa.
És una bestiesa.
Sé separar la meva vida professional de la personal.
I mai no en passaria de la ratlla.
No me n'aniria al llit amb un company,
un empleat i ni amb el meu advocat.
Exacte.
És una dona molt íntegra.
Què cony ha passat?
Ni idea.
M'he quedat en blanc.
- Ha sigut fort, oi? - Fortíssim.
Hòstia, estem fotuts, fotudíssims.
Ei! Què passa?
- Et trobes bé? - Molt.
Ho heu fet superbé.
- Gràcies. - No té importància.
- Increïble. - Extraordinari, ho heu petat.
Volíem comentar una coseta jurídica de no res.
És clar. Però... d'acord.
Fins aquí.
- Fins aquí. - El què?
Que...
No podem ser parella. Abans no podíem, però ara?
I si algú se n'assabenta?
Sí, és clar, tens raó.
La nostra atracció deu ser per les feromones...
perquè és emocionant fer-ho d'amagat.
Però s'acabarà esvaint.
No ens podem jugar Air Cruz.
Oi que no?
Exacte.
No m'expliques res. No sé res de tu, qui ets ni el que vols.
Què he de voler, segons tu?
Als EUA sempre ho pregunten.
No vull res, perquè...
sobrevisc.
Tiro endavant.
Vull dur ma germana a Anglaterra
i aconseguir-li ajuda professional.
Vull fer bé la meva feina.
Què més he de voler?
No res.
Tens tot el que et cal.
Entesos, doncs.
Això nostre...
s'ha acabat.
En endavant, confio que continuarem treballant plegats sense...
No tindrem cap entrebanc.
Com si no hagués passat.
Diuen que tardaran setmanes. Els he dit que ho facin en una.
Vinga, posem-nos-hi.
No és un tema sexi: posicionament de marca.
Gràcies per venir, Sr. Blanchflower.
Ho sento.
Falcon Airlines ha presentat un petició sobre les portes de Dallas.
Comencem d'aquí 31 dies. Hem venut bitllets i...
He comprat 40 avions.
Anirem a la bancarrota. Aturi-ho ara mateix.
Ja ho he fet.
El jutge ha denegat la moció.
- Per això he... - Ai mare.
...fet tard un minut.
Ben fet, Sr. Blanchflower.
Faig el que em pertoca.
Gràcies, Clair.
Tens plans avui?
No passa res.
T'ho pregunto.
Vaig a sopar amb ma mare i el seu nòvio nou, en Kenny.
Ella patia per si ell no em queia bé, però és maco.
L'hi convé molt, a ella.
Me n'alegro.
M'agrada parlar de nosaltres.
Que vagi bé, Clair.
Quan fa que no cardeu, la Jackie i tu?
Com dius?
Es pot amagar l'enamorament,
però no l'empipament.
"Ben fet, Sr. Blanchflower." "Faig el que em pertoca."
No sé on vols anar a parar, Sydney.
Ha pencat molt, la Jackie, per ser directora.
- S'ha sacrificat molt. - Ja.
No saps res.
Se n'ha sortit perquè ningú treballa més que ella, excepte...
Com es diu? Sí, jo mateixa.
I tu no seràs la raó per la qual tota la feina i la dedicació...
Que fort.
He trencat aigües.
Espera, ja truco jo.
Quin és el número d'emergències aquí?
Amunt i avall.
Què cony dius?
Al teu poble és una conya. Què més?
911!
911, sí, 911 és una conya al teu... Això!
Tinc una dona de part a les oficines d'Air Cruz.
- Seu, Sydney, hosti. - No, sortirà ara mateix.
Ara mateix?
Ara mateix!
Veus... el que passa?
Hosti, hi ha un bony enorme.
Em temo que t'he de treure les calces.
- Treu-me-les! - Molt bé, però no miro.
Disculpa, perdona. Ja està. Les llenço?
Tant me fot!
Ja, seu aquí sobre, i...
Ara sí que he de mirar. Em dones el teu consentiment?
- No siguis tan anglès. - D'acord!
Doncs miro. Estàs a punt? Estic mirant.
Renoi, tu! Hi ha un cap, l'estic veient.
Amb més cabells del que creia. La criatura, dic.
Sydney, empeny un cop més.
Vine, se li veu el cap sencer. Fixa-t'hi.
Déu meu. Que peluda, la criatura.
Saps què? Empeny un cop més, ja està.
- Empeny. - Amb força.
- Som aquí. - Sí.
- Tranquil·la. - Tu pots, Sydney.
A punt? Ai, mare.
Esteu enamorats?
Què? Sydney!
Sydney, tenim una relació professional.
Què va passar a la República Dominicana?
No va passar res! Em sents?
Sydney, empeny!
No, fins que confessis!
A veure, Sydney. T'estimo i t'ajudaré, però tu tanca la boca i empeny!
- Has d'empènyer, Sydney! - Confessa-m'ho!
D'acord! Vam cardar! És veritat! Vam fotre uns claus brutals!
Ho sabia!
Déu meu.
Ja està, bonica! Ai mare, és una nena. Ja està, Sydney.
És...
És una nena!
Sí, això sembla. I és preciosa.
Déu meu.
Mira, Syd.
Ja no cal que miris.
Sí, és clar. Quin descans. Moltes gràcies.
A veure. La Sydney et va enxampar, amb en Daniel, i va parir allà mateix?
No, en Daniel era allà sol i jo hi vaig entrar després, per separat.
T'ho juro, no havia vist mai...
Verge Santa.
- Bon dia. - Sydney!
- Sí? - No.
Al món moltes dones es reincorporen a la feina el dia després de parir.
- No ho haurien de fer. - Estic bé.
Que fort. No et puc obligar a anar-te'n a casa?
De fet, no pots.
Et puc demandar. Saps qui n'entén, d'això?
En Daniel. "Daniel! Ai, Daniel!"
La duc al despatx perquè descansi.
- Enhorabona. - Ben fet.
El vincle d'amigues.
- Em volia veure? - No.
- Què fas aquí? - Vens a fer un pim-pam?
Què? No, vam trencar. Vas donar a llum ahir.
Sí. Ai, que no puc.
N'hem parlat una estona. La Sydney es queda.
Però vull parlar amb tots dos, de feina.
- És clar. - Sí.
En William Butten, de Falcon Airlines, vol que parlem.
I sopem.
Sabeu per què?
T'ho dic jo. Vol tirar la tovallola.
Els busca-raons tenen mala fama i la gent potser pensa que Falcon Airlines
és com la Regina George.
De Mean Girls.
La pel·li amb l'actriu... Com es diu?
No és... no em mireu.
- Ves-te'n a casa. - No.
M'he de treure la llet. Daniel?
- Ves amb la nena. - No.
I Falcon Airlines?
La Sydney té raó. Deuen voler anular la demanda
i fer-nos una oferta per comprar Air Cruz.
És el que fan sovint.
Ja es pot preparar.
Serà una bona oferta.
Podria viure de renta fent el que vulgui allà on li vingui de gust, amb...
qui vulgui.
S'ha acabat. La duc a casa. Som-hi.
Sydney, va.
- Ta filla et necessita. - No passa res.
Gràcies per venir, Sra. Cruz.
És un plaer, Bill.
Què passa?
Sí, anem al gra.
Has de renunciar a les portes de DFW perquè me les donin a mi.
Ni de conya, Bill.
La demanda no funcionarà.
Vaig sopar amb en Charles i l'endemà, vam fer cafè.
Li vaig dir que hi hauria més vols d'entrada i sortida a Dallas
i més clients als bars i els restaurants.
No hi va haver coacció ni sexe. Li vaig dir la veritat i prou.
Que som els millors.
Tens raó, sobre la demanda.
No funcionarà. Ja ho sabia.
Per això tenia un pla alternatiu.
Et sona la meva detectiu privada?
És diu Julie Schatz. T'ha seguit per aconseguir proves contra tu.
Déu-n’hi-doret.
Ho sento, és l'única cosa en què tinc traça.
Cregui'm: si sabés ballar claqué, ara no seríem aquí.
Però fan tan bona parella.
No era mentida.
Gràcies a la Julie,
em vaig estalviar una picossada al divorci... s.
Per a mi, el...
Macallan 30.
- Estic de celebració. - Molt bé.
I per a vostè?
Publicarà les fotos, i em faran fora per enrotllar-me amb un empleat,
tret que renunciï a les portes. I em fotran fora per directora inepta.
Em queda alguna alternativa decent?
Ho sento, Jackie. No crec pas que puguis conservar la feina.
Seixanta-set, quin tastet. Seixanta-set!
És el burrito més bo que em menjo per esmorzar.
Perquè l'he fet amb amor.
És la meva vocació.
Seixanta-vuit, ben cuit.
En Peter Vance porta una furgoteca?
Només hi treballo. Ara visc per servir.
Li he tornat la furgo a l'Enrique.
M'ha ensenyat a cuinar i a mastegar com cal el menjar.
- Gràcies, Enrique. - De res, mascle alfa.
És el millor.
Ja saps que sempre acudia a tu per demanar-te consells.
En tens cap?
Has de pensar en el que més t'importa.
Fes cas de la veu que tens dins!
Jo vaig tardar 40 anys a fer-ho.
Només cal que l'escoltis.
D'acord.
Aquest burrito és l'hòstia!
Ja ho pots ben dir!
Seixanta-nou, sense ou.
Que Déu l'acompanyi.
Aquell material està disponible. A aquest preu, se'l quedarà algú altre.
Hosti, Gordita, frena.
Exacte. Gràcies, comandant Jack.
Entesos.
- Sí, pare. Esperarem. - Així m'agrada.
Tens un moment?
És clar.
Passa.
La meva...
carta de dimissió.
Facis el que facis, et caldrà un advocat.
Després de les fotos, és evident que no puc ser jo.
Tornes a Londres?
A Manhattan.
A una corporació de renom.
Deu estar plena de cretins.
Bona sort.
Et desitjo el millor.
Digues a la Lizzy que ho vam deixar per culpa teva.
Està fet, no pateixis.
Gràcies.
A tu, Jackie.
Ha sigut un plaer.
Tot plegat.
Abans de marxar...
et vull dir una cosa.
Ets una directora excepcional.
I no m'entra al cap que et deixis manar per un home.
- Té fotos, Daniel. - No parlo d'aquell ruc, sinó de ton pare.
- Què has dit? - Au va, Jackie.
Al teu costat és un no ningú. Un pallasso, un ninot.
Estàs parlant de mon pare.
Sí, i em fot que deixis que et controli.
- No em controla ningú. - Jackie.
- És l'únic que et fa nosa. - Hem acabat.
Sabia que te n'aniries.
Bona sort a Manhattan.
Entesos.
- Bon dia. - Bon dia.
Què passa?
Seu.
M'has solucionat els merders des que eres petit.
La mare ens va abandonar i el pare ens ho va fer pagar.
Per un cop a la vida, pensa en tu, tibat.
Tu, què vols?
No ho sé.
Crec que li he destrossat la vida.
No sé si hi puc fer res ara.
T'has sacrificat molt per mi
i per l'empresa.
T'estic molt agraïda.
Que em vols despatxar?
No.
Vull dimitir.
Aquí dins tinc molt temps per pensar.
M'he passat nits senceres pensant el que vaig fer mal fet.
I si ho pogués esborrar
per tornar-hi...
- Ho faria. Li tallaria el cap. - Lizzy!
Quan hi penso, encara me n'alegro.
Pren una decisió
i aparca-la en un racó per sempre.
Ha vingut una tal Sydney Bloom,
amb una criatura.
- Quina sorpresa. Volia... - Ja dorm, t'esbronco en silenci.
Ets un cagacalces i un mitja merda.
No faràs costat a la Jackie? Tot això és culpa teva.
Ja no estàs embarassada i no t'aguantaré més disbarats.
T'ho ben juro. No saps del que soc capaç.
Com li has pogut fer això, cara de llufa?
Tinc una llista de comentaris sobre la teva cara, però passo.
Que és de marbre i perfecta? Que molo més que la Michelle Pfeiffer?
En Benedict Cumberbatch amb perruca porno?
Sydney, per l'amor de Déu, explica'm d'una vegada què vols exactament.
Això.
- Ja. - Exacte.
- I la nena? - Una passada.
Dimissió per raons personals.
Són bestieses, Gordita.
N'estàs segura?
Així...
no podrà fer servir les fotos aquelles.
Ens quedem les portes i continuem creixent.
Ara ja sé què és més important per mi.
L'aerolínia.
He treballat massa per deixar que s'esfondri.
Per això, dimiteixo.
A la junta li encantarà.
A la merda, la junta.
Pare, no ho diguis, això.
A tu t'anirà de conya.
Entres, els treus les castanyes del foc
i fas de director fins que em substitueixin.
Què t'agafa?
Saps què no trobaré a faltar de la feina?
Somriure forçadament davant la junta mentre em rebaixes.
- T'esbronco perquè no ho facin ells. - Quina rucada. No em calen bronques.
Ni tampoc que em diguin gordita a la feina.
És una paraula afectuosa.
Em veuen com la nena que se t'asseia a la falda i creuen que pilotes tu l'avió.
Tot dos sabem qui el portava.
Para el carro, senyoreta.
A veure si parlem clar.
La vaig crear jo.
L'aerolínia és meva.
Estaves a punt de fer fallida.
Et volies dedicar a la fumigació aèria, però jo volia jugar fort.
Vaig obtenir fons per comprar avions i fer vols comercials.
Per què et costa tant reconèixer-ho?
No fotis.
Sempre he dit que ets una gran directora. Oi que sí?
Ni una vegada.
A l'hora en punt, la directora d'Air Cruz Jacqueline Cruz
farà una declaració i els inversors estaran alerta.
L'aerolínia no ha fet cap comentari,
però tot indica que això suposaria un canvi notable per a Air Cruz.
Quan acabi, fes-me un favor.
He de fer arribar flors
a mi mateix.
No crec que s'hi oposin,
perquè, sincerament, no els arriba el pressupost.
Veig que als de la farmacèutica Sandlex els tornen a demandar.
Aquest cas és per a vostè, Sr. Blanchflower.
Sr. Blanchflower.
És com si parlés amb la canalla. Daniel!
Em...
em sap greu. Val més que se n'encarregui algú altre.
Li agraeixo molt el càrrec, però...
resulta...
que plego.
Com? No pots plegar i marxar de sobte.
M'ha de disculpar, però tinc 45 minuts per arribar a Nova Jersey
i evitar que la dona que estimo fiqui la pota.
Bona sort amb l'empresa farmacèutica multimilionària.
Agafa'l.
No fotis, Blankpowder. Contesta.
Et penso deixar el missatge següent:
creia que eres puto covard, però esperava que no.
Un moment. Jackie?
Què et puc dir per convence't que no ho tiris endavant?
Enllestim-ho.
I si activo l'alarma d'incendis i foto foc a l'edifici?
Desitja'm sort.
Si no vens d'aquí 30 segons, t'esclafaré el cap i te'l clavaré al...
Malparits!
Colla de malparits!
Els pitjors!
S'ESPEREN RETENCIONS AL TÚNEL HOLLAND
Silenci, que comença.
Apuja el volum.
- Que l'apugis! - Sí.
Bon dia.
Dono la benvinguda
als companys i als convidats...
Gràcies a tothom per haver vingut.
Sé que molts espereu que presenti la nostra expansió a Dallas,
però no és el que...
Jackie!
Ja era hora, cony.
El que us vinc a dir
és que he decidit
que dimiteixo.
Sento fer tard. El túnel Holland estava a petar.
Em flipa que l'agafeu per desplaçar-vos.
Dos carrils?
Si passa res, ambdues ciutats queden aïllades.
Sr. Blanchflower, estem en plena conferència de premsa.
Sra. Cruz,
li volia dir una cosa abans. Podem...?
Podem sortir un momentet?
Ara mateix l'escolta tothom.
Si vol dir alguna cosa, endavant.
És un tema personal.
Ja.
Aleshores s'haurà d'esperar.
Disculpeu la interrupció.
Us deia...
que he decidit...
- dimitir. - Em vaig embolicar amb la Sra. Cruz.
Hòstia puta!
Ja està.
Ho he dit.
Ara tothom ho sap
i no pot fer servir aquelles fotos, en les que estàs preciosa.
No.
- La Sra. Cruz i jo... - No.
...vam infringir la prohibició de tenir relacions amb companys.
No va ser una relació inescaient.
Va ser...
escaient i...
màgica.
Vam intentar ser professionals, però resulta que
vaig trempar quan hi parlava. Mireu-la.
És espaterrant.
Daniel, hi ha temes íntims, com aquest.
Perdó, no sé quin és el límit. M'he passat amb la trempera.
El límit és de cintura cap avall.
Entesos.
Mare meva, fa una calor de cal Déu.
Fora em pelava de fred i aquí em fregeixo.
Enfrontem-nos-hi, Jackie.
És el que hauria dit fa 15 minuts si el túnel Holland tingués més carrils.
Aquest túnel em fa explotar el cap.
Havies d'agafar el pont.
Tens raó, com sempre. Ningú et guanya.
No et rendeixis, Jackie.
Ets supercompetent.
Aquest anglès té raó.
A la fi parla amb seny.
Ella és el cervell de l'operació, i sempre ho ha sigut.
I si ella dimiteix, jo també.
M'ha deixat bocabadat,
Sra. Cruz.
Han calgut 30 anys
i un advocat anglès molt educat per plantar-li cara a aquest home.
Gràcies, papa.
De res, maca.
Hosti, ho deies per ell.
Ho sento, és clar. Disculpi'm, sisplau.
Jackie.
Em vas dir: “Digue’m la veritat.”
Aquí la tens.
T'estimo.
I tant, que me l'estimo.
T'estimo.
I vull treballar amb tu.
I que estiguem sempre junts tots els dies que ens quedin
fins a reencarnar-nos en cuc i en gata.
La premsa.
- Som a la conferència de premsa. - Sí.
No.
No penso dimitir.
A l'avió hi ha el meu nom i un gràfic que vaig dissenyar en llapis
al terra del despatx de mon pare quan tenia 12 anys.
Us diré una altra cosa.
He tingut altres relacions a la feina.
N'he tingut...
amb tots els empleats.
Són la meva família.
A partir d'ara, procuraré dir-vos sovint que us tinc molt afecte.
No penso anar enlloc.
Des d'aquí dalt us faig saber que ampliem les activitats a Dallas-Fort Worth.
I qui no hi estigui d'acord, se les tindrà amb aquest gran advocat.
És el millor de tota Nova Jersey.
I, per tant, és el millor del món.
Visca, Nova Jersey!
Jersey!
Amunt!
Visca! Fot-li canya, germanet!
Apaga-la, Schatz.
Schatz! Que l'apaguis.
Saps què? Potser perdo la feina, l'empresa i tot el que he aconseguit.
No deixaré que t'estimbis a terra.
M'ha arribat l'escrit sobre les relacions entre companys...
Diu que estan permeses sempre que avisem.
- Aquí. - Sí.
Saps aquell tan sexi amb cara de follet del departament de correu? En Marcus?
Fa un any i mig que me l'estic tirant.
I és el pare de la nena.
Respira, George.
I és la font d'un fotimer d'orgasmes.
Te'n volia mantenir al corrent.
Ai, gràcies.
La Heather i jo hem començat a sortir.
És fantàstic.
Anit vam arribar fins al final.
- Detalls, no. - Tant és.
Em va besar a les parts baixes,
i després va anar fent cercles.
I resulta
que els cercles m'encanten.
Només t'aviso.
M'han entrat al despatx i m'han descarregat porno al portàtil
i a l'ordinador.
I al mòbil.
En Vance i jo vam fer l'amor a la festa de Nadal.
Ho sap tothom. Et vam sentir cridar.
Escolta, era ell qui cridava.
En Gary i jo et volem dir que tenim una relació íntima consensual.
I què hi fa, aquí, en Luke?
Els miro.
Sense ell no podríem.
A veure si ho endevino.
Em voleu dir que cardeu junts.
Et volíem dir que estem fent la mateixa feina.
I volem que ens aclareixis les tasques per no ser ineficients.
Hosti, em sap greu.
I fotem claus.
Ja hi som.
Està permès enviar fotopolles d'altres persones si són dibuixos?
Vull treballar aquí.
Aquí té el meu currículum
i fotos meves despullada.
Foti el camp d'aquí.
Només et volia dir que no he fet res amb ningú.
Però m'hi apunto.
Ho pots escriure? M'hi apunto segur.
T'hi apuntes perquè ho diu aquí.
Has d'arrencar els cartells.
- L'hi vaig xuclar a en Dave. - I jo.
En Dave me la va menjar.
No és estrany que estigui esgotat.
És millor que us feu la prova.
Sra. Cruz, Sr. Blanchflower, els puc ajudar?
Cal permetre que els empleats caguin on vulguin i es tirin la merda?
No, George.
Només venim, tal com vas establir, per informar-te que...
Ens casem!
- No. - Sí!
Hi estàs convidat, com tothom. Serà a Londres.
Un casament amb viatge. Sí, però el vol és gratis.
Són molt bones notícies.
Com a marit i muller, això vostre és legítim i escaient a la feina.
Sí! Sabíem que t'encantaria.
- Moltíssim. - Gràcies, George.
Gràcies, George.
És tot un detall.
A la fi dormiré d'una tirada avui.
I tant.
- Oberta o tancada? - Tancada.
Gràcies, George.
Babaganuix!
ACABATS DE CASAR
Subtítols: Cristina Casas Peregrina