Downloaded from YTS.BZ
VED EM I FODBOLD 2004 GIK 297 SPILLERE PÅ BANEN.
Official YIFY movies site: YTS.BZ
I DAG ER TO AF DEM STADIG AKTIVE FODBOLDSPILLERE:
CRISTIANO RONALDO OG…
Jeg ligner ikke en på 40, vel?
Hvad synes du?
Godt.
Kører lortet?
-Er vi klar? -Også lyden?
Ja.
Jeg er Lukas Podolski.
Vi filmer noget fedt.
Dokumentarer er altid det samme. Det er mit indtryk.
De viser karrieren…
Højdepunkter klippes ind.
Lukas Podolski, det er hans position!
Vi klør os alle på nosserne en gang imellem.
Alt er fint.
Af og til vises der noget privat.
Min, min, min.
Sådan en lille baby.
Så taler alle trænerne.
Jogi Löw, Thomas Müller, Toni Kroos, Bastian Schweinsteiger…
-Hej. -Oliver Kahn.
Holdkammerater.
25 kameraer og så: "Snak."
-Venstre fod. -Venstre fod.
-Bedste venstrefod.
Podolski! Vanvid! Jeg flipper helt ud!
-Styrke. -Selvsikkerhed.
Mentalt ekstremt stabil.
Godt spillet igen. Podolski!
Han kunne score mål overalt.
Verdensmester.
-130 kampe. -En legende.
Podolski. Godt lavet af Tyskland. 2-0. Fantastisk fodbold.
Det er definitionen på en stor spiller for mig.
Der vil ikke være noget, man ikke allerede ved.
Det er altid lidt kedeligt.
Nå? Virkelig?
-Javel. -Fint.
Nu hvor jeg har sat tid af til det her?
En skam. Jeg havde meget at sige.
Det bør være andre folk, der har med mig at gøre,
der svarer på spørgsmålene. Indirekte.
KIT-MANAGEREN
Familien er vigtig.
"Mrs. Podolski, sikke et barnebarn du har!"
Han sagde, han har fem år mere i sig.
FAREN
Han slår mig ihjel nu.
SØSTEREN
Jeg har hørt meget om din tante.
Ja, klart. Altså…
Det skal nok gå godt.
Så kommer den anden tante: "Hvorfor valgte du ikke mig?
Hvorfor kun én?"
DEN ENE TANTE
Hejsa.
DEN ANDEN TANTE
-Følg med mig… -Kom ind og se mit nye hjem.
Alt for filmen, for dokumentaren. Så vi kan få lidt drama.
Lad os se, hvad der sker.
Fuld gas.
Lukas Podolski!
-Skrupskør. -Der skal ske noget.
Sådan er han bare.
Intet kan stoppe mig. Hvis man sover, taber man.
BERGHEIM, TYSKLAND
Her voksede jeg op.
-Kører kameraet? -Ja.
Okay, og værsgo.
FORÆLDRENES HJEM
-Hej. -Hej.
Vidunderligt.
Jeg synes, det er fedt at lave et familieinterview.
Hvor alle sidder sammen og snakker. Det er der, historierne kommer frem.
Hvorfor griner du?
"Gud, dengang, det er rigtigt."
Sort hår.
Vidunderlige billeder.
I familien har vi min mor, Krysia.
Her er det.
-Lad os se. -Mor spiller håndbold.
Nummer 6. Her.
Min far, Waldemar.
Ja!
-Hvad er der? -Se her!
Nej, nej, nej.
Det er fra, da jeg blev professionel. Han jubler.
Vis mig det.
Du må ikke vise den slags billeder.
Min søster, Justina.
Podolski. Alle sammen.
-Gud, hvor var vi unge. -Hold nu op. Gigolo!
Ja, vi er lidt skøre.
Ja, skøre i kuglen.
-Helt skøre i kuglen. -Ja.
Vi delte alle fire det samme badevand.
Et fyldt badekar, ikke noget med at bruse eller skifte vandet ud…
-Først den ene… -Først den ene, så den næste…
-Og værst var det for den sidste. -Præcis.
Han fyldte altid badekarret helt op.
-Det ville han gerne. -Og mor sagde: "Lukas, ikke alt det vand."
Og så sagde han pænt:
"Mor, en dag får du så meget vand.
Du kan bade så meget, du vil."
-Det var lidt… -Ja.
-Og sådan blev det. -Og sådan er det stadig.
KATOWICE
Mor.
-Mor. -Så, så. Okay.
Ja?
Elchi, så er der pretzels!
Ella har lavet kaffe!
Sikke en god kaffe.
-En, to, tre. Bravo! -Igen…
Ella, mål!
Nej! Far, mål!
Vores hjem er her i Polen lige nu.
Ikke den.
Her bor vi som familie. Monika, mig og børnene.
Far skal hente sovs til Maya.
Louis er allerede begyndt at stå på egne ben.
Men med de to piger deler Monika og jeg den daglige rutine.
Monika var altid i baggrunden. Hun bryder sig ikke om at blive filmet.
Og det kommer hun aldrig til.
MONIKA PODOLSKI INTERVIEWES FOR FØRSTE GANG
-Jeg aner ikke, hvorfor du blev. -Test, en, to, tre.
Det er vigtigt at forstå, at han ikke bare er fodboldspiller.
Poldi!
Men også far.
At han har en kærlig, blød og anderledes side.
Derfor gik jeg med til at deltage i det her.
Min daglige rutine har været den samme, siden jeg begyndte med fodbold.
Jeg træner hver dag.
Og så kampe fredag, lørdag, søndag eller mandag.
-Din krop er død. Du må træne mere. -Hvad mener du?
Læg mere kraft i det. Det skal være mere stabilt.
Godt. Så kører vi igen.
Yalla habibi.
Sober! Jeg ønsker dig alt godt i sengen!
Husk, kondomer er vigtige…
-Held og lykke, Soberka! -Tak!
Jeg havde gået og tænkt på at tage tilbage til Polen.
Vi er her i Schlesien.
Klubben har hjemme i byen Zabrze.
Górnik Zabrze.
Hvor jeg også spiller fodbold.
Zabrze er en arbejderby.
Området er kendt for sine gruber, minedrift og den slags.
Normale mennesker, åbensindede mennesker.
Sosnica ligger fem minutter fra stadion. Der kommer hele min familie fra.
Jeg plejede at tage på stadion med min far og onkel.
Jeg havde længe tænkt på at vende tilbage til området og klubben her.
Det lovede jeg min bedstemor i Polen.
Verdensmester.
Verdens bedste.
Ikke godt?
Det er super.
Jeg føler mig bare tilpas der. Jeg kommer derfra, og jeg kan lide at være der.
JULI 2024
Første spilledag i den polske Ekstraklasa!
Lech Poznań får besøg af Górnik Zabrze.
Jeg har sagt til mig selv, at det er sidste sæson.
Jeg fylder 40 til sommer.
Det bliver enden på min karriere.
Så kan jeg tænke over, hvad jeg så skal.
Men som det er nu, er det slut.
Og I er en del af rejsen.
De får mad klokken seks.
De to tumper her.
Kom her.
Alle kender mig vist som fodboldspiller.
Det kommer selvfølgelig med her. Det giver mening.
Der var gode øjeblikke. Masser af dem. Masser af mål.
OM LIDT I "POLDI"
Verdensmester!
Nederlag.
Det ender ikke godt, det her.
Det er en del af det.
En dokumentar er 90 minutter lang. Mere eller mindre.
Og 70 til 80 % handler kun om fodboldspilleren og hans succeser.
Og 20 % handler om, hvad han gør uden for banen.
Hvis det stod til mig, skulle det være omvendt.
TYSKLAND
1,2 millioner euro, ikke?
Ja, vi må se, hvad der sker, ikke?
Ja?
Lukas har ændret sig meget de sidste 10-12 år.
Folk forventer det ikke. De forventer fodboldspilleren.
Ikke forretningsmanden Lukas, som er blevet til de seneste år.
Det bliver nok min sidste sæson.
Jeg tænkte på at udvikle en kollektion,
der markerer afslutningen.
En væg med "farvel"-kollektionen her,
udarbejdet af Lukas Podolski sammen med klubben.
LP10-X, Górnik Zabrze-logoet overalt i småt. Eller i kraven.
Hvor mange artikler bliver det cirka?
-Skal vi komme med et forslag? -Ja.
Jeg vil bare gøre det lidt mere tjekket. Det her er slet ikke mig.
-Klart. -Forstår du?
Så hellere noget i denne retning.
Med et lækkert snit, og hvor logoet står skarpt.
Tasken er fed, den ville jeg straks nappe…
Jeg ved ikke, hvor godt havenisser sælger. Det er et meget tysk produkt.
Jeg ved ikke. Havenisser… Alle har dem vel, ikke?
Godt, men ikke en, der ligner dig.
-Okay, så lav en. -Ja?
Det ville være fedt.
Og så giver du mig et antal.
Og i bunden er der en pris.
Den får du overført. Jeg tager mig af resten med klubben.
Forstået.
-Kort og godt. Fuld gas. -Ja.
Det bliver vist fem sekunder i filmen, ikke?
-Det, vi lige gjorde. -Jo, helt sikkert.
Han tænker på projekter og forretning hele dagen.
"Hvordan kan jeg gøre det bedre? Hvad kan jeg gøre mere?"
Det er hans grundindstilling.
SPEYER FLYVEPLADS
Der er de igen.
På vej til festival efter et nederlag. Alt for dokumentaren.
Lukas er ikke en, der sover.
Han siger ikke: "Jeg slapper af et par timer."
Med Lukas er man i sjette gear. Det går altid hurtigt.
Så kører vi!
Louis! It's my life.
Så er det nu.
Hej!
Herovre!
Vi byggede en op festival fra bunden
til et publikumstal på næsten 200.000.
Vi ringede til sponsorer og managere,
organiserede det hele og alt det. Det nyder jeg.
Tak, fordi I kom. Det var et fedt show.
-Hej. -Hej. Rart at møde dig.
-Intet problem! -Alt er godt!
Min kone vil have et billede.
Men uden mig, okay?
Skat, hvor er du?
Et sidste billede, Marc.
Godt.
Tak, venner.
-Godt. Tak. -Tak, venner.
-Tak, fordi vi måtte komme. -Tak.
Tak!
Op med jer! Godmorgen!
Sådan.
-Podolski! Podolski! Podolski! -Podolski! Podolski! Podolski!
Jeg har en biks, der hedder Mangal Döner.
Ice Cream United. Sammen med Christian.
"Lad os lave is." "Ja, lad os lave is."
Og to-tre ting, der er i gang eller i støbeskeen.
Få dig en kebab derovre.
Der er folk, der siger, at hans kebab er bedre end hans karriere nu.
Målet er selvfølgelig at udvide alle forretningerne.
Jeg vil have 100, måske 200 butikker. Man kan se overraskelsen i folks ansigter.
Når du siger, der er 60 butikker nu,
siger de: "Hold da kæft. Hvordan gør han det?"
Det er en del, ikke? Hvad driver dig?
Hvis man sover, så taber man. Husk det.
Okay, jeg ringer til dem.
Han er på farten hele dagen.
Nogle gange er han i Tyskland. Måske kun i to eller tre timer.
Og så er han tilbage i Polen om aftenen.
Jeg hører senere fra venner, at han var i Tyskland.
Mit mindset er ikke en ensrettet gade, men mere som et Shibuya-kryds.
Det går i alle retninger.
Fodbold, forretning, der sker meget. Familien er også involveret.
Mange mennesker kommer og går.
Der er altid fart på. Rejser, aktiviteter, gøremål…
Jeg spørger ofte mig selv, hvorfor han knokler sådan.
Han mangler jo ikke noget.
Hvorfor gøre det mod sig selv? Men Lukas bliver ved.
Vil du tage den med ro på et tidspunkt?
17, 18, 19, 20, 1, 2…
Sarapata, du har haft fire fridage!
Bum, bum.
Der er kommet nye til.
Hvad vil du savne, når du stopper?
Når man har gjort det hele livet, vil man savne det.
Men jeg tror, at efter et par måneder, efter et halvt år eller et år,
hvem ved hvornår, vil noget nyt vil åbne sig igen.
Enhver forandring er svær i starten.
Men man kommer over det.
Men man vil savne den slags ting.
At nå frem, sidde ned og drikke te.
Det har siddet i kroppen i over 20 år.
Hvis det forsvinder fra den ene dag til den anden,
er jeg spændt på, hvordan jeg vil reagere.
-Skræmmer det dig lidt? -Nej.
Det går, som det går, som man siger i Köln.
OKTOBER 2024
AFSKEDSKAMPEN FOR 1. FC KÖLN SPILLES I KÖLN.
HER, HVOR DET HELE BEGYNDTE.
Jeg var 10 år, da jeg begyndte i 1. FC Köln.
Siden kom jeg på førsteholdet.
Det var altid drømmen. Det er min klub.
Nu kommer Lukas Podolski tilbage som næsten 40-årig.
Stadig aktiv som professionel.
Jeg ville have en afskedskamp, der forenede de to klubber,
1. FC Köln og min klub, Górnik Zabrze.
Mine to hjemmeklubber.
Der tørner sammen mod hinanden.
På det stadion, hvor min karriere begyndte.
Lukas Podolski, velkommen til Bundesligaen.
18 år ung og allerede et kæmpe håb.
Han får det første mål!
For at sige farvel og tak for al støtten gennem årene.
Podolski sparker, og der var målet! Mål til 1. FC Köln. Lukas Podolski!
Til alle trænerne og mine holdkammerater,
mange tak for alle de år, vi har haft sammen her.
Fra mig og min familie.
Det gør det svært at sige farvel.
Lukas!
-Podolski! -Podolski!
Han gik rundt på stadion, tilskuerne hyldede ham.
Han talte med folk… Han ville ikke af sted.
Det gik op for mig, at det er hans stue.
Han bevæger sig, som om han er født på banen.
Det smukkeste for ham er at spille fodbold.
Fodbold varer jo ikke evigt.
Kan du mærke, at det snart er slut?
Ja, det er svært at give slip. Jeg ser, hvordan det er efter sæsonen.
-Chef! -Godmorgen.
-I lyserødt!
Film ikke her, her er kaos!
BESTYRELSESMEDLEM
Særligt i flotte farver i dag.
BARTŁOMIEJ GABRYŚ BESTYRELSESMEDLEM
Valentins… Valentinsdag.
Vores formand.
-Skal vi gå ind i midterrummet? -Ja!
Hejsa.
Hvor længe vil du spille?
Det ved jeg ikke.
Jeg har ikke besluttet, om jeg vil fortsætte eller stoppe.
Har du ikke besluttet dig?
Hvad mener du med "ikke besluttet dig"? Lige nu er planen at stoppe.
Så angående kontrakten…
Om det er 500 zloty, 1000, eller et andet beløb…
Det bliver ikke i dag?
Jeg lader altid en dør stå åben.
Filmer vi ikke din sidste sæson?
Den lig sidste sæson.
"FORMENTLIG SIDSTE SÆSON"
Mit hoved er ikke klar til at sige: "Om et par uger er det slut."
Derfor er beslutningen ikke taget.
Fodbold er den bedste sport.
Det er sjovt, følelser. Det finder man ikke i hverdagen.
Derfor elsker jeg det.
Det er som et stof for mig.
Hvis du higer efter dem, de følelser, du havde på banen,
finder du dem aldrig igen.
Følelsen af en finale, at vinde, at tabe, atmosfæren.
Alt, der følger med, er forbi. Det kommer ikke tilbage.
Og der findes ikke andet, der giver dig den samme følelse.
Det er ikke bare et job. Det er en passion.
Og at opgive en passion for evigt koster en vis mængde viljestyrke.
Selvfølgelig er der mange spørgsmål. Hvad sker der, når det er slut?
Hvad skal drive mig? Hvem er jeg, når det hele slutter?
Lukas gennemgår en periode med forandringer lige nu,
hvor han selv må give slip.
Han skal til at opleve denne fase af livet,
som er meget svær for ham.
Tag den her fra farmand.
Lukas åbner sig ikke hurtigt for andre.
Man skal bruge meget tid sammen med ham, mange år,
for at forstå, hvordan han er.
-En, to, tre. En, to, tre. -En, to, tre. En, to, tre.
Man ser kun fodboldspilleren, den sjove fyr.
-Poldi. -Mor!
Der ligger meget mere bag det.
For at forstå Lukas som person og hans karakter
skal man også se på, hvordan han voksede op,
hvordan han udviklede sig og hvor han kom fra.
Lad os gå hen og se "mæh."
Så tror jeg, man vil forstå en del.
Det var sidst i november 1987. Det var en meget svær tid.
Polen er stadig langt fra at kunne brødføde sig selv.
Den økonomiske udvikling har ført til inflation og udbredt fattigdom.
Efter de drastiske prisstigninger har mange ikke råd til deres rationer.
Jeg ved ikke, hvordan vi kom til Tyskland. Jeg var for ung.
Jeg har kun hørt historien fra min far og mor.
-Pas. -Pas.
Ja, det er passet.
Et gammelt polsk pas.
Her er jeg. Mors visum.
Her.
Ikke alle kunne komme ind. Min kone fik et visum fra Holland.
Og jeg fik et fra Tyskland. Ja. Vi gjorde det i hemmelighed.
Hvem vidste besked på forhånd?
Kun mig, min mand, min svigerinde.
Og det var det. Ingen andre.
Ingen vidste det. Vi pakkede vores ting i bilen.
Mig med et barn, og min kone med det andet barn.
Så sagde vi til hinanden: Skal vi køre, eller skal vi ikke?
Og så tog vi beslutningen.
Vi endte her i Bergheim.
Vi kom her for at få et bedre liv. For børnenes skyld.
Vi kom med et par ting. Vi havde intet her.
Min far fandt et job. Min mor gjorde rent på skolerne.
Hun gjorde rent i klasseværelserne og det hele. Ja, det var begyndelsen.
Vores bedstemor tog os til sig.
I begyndelsen var hun som en anden mor for mig.
Hun hjalp med at opfostre mig og tog sig af mig.
VÆRELSE 006 FR. PODOLSKI
Hvor skønt.
Du har taget jakke på.
-Du har klædt dig pænt på til i dag. -Ja, det er søndag.
Ja.
Han var altid en god fyr.
BEDSTEMOR
Ja.
Han var den yngste i familien.
Du var et år.
-Nej, to. To. Ja. -Ja, en… To? Ja.
To, ja.
Du ville ikke i børnehave. Du græd altid.
Det er fra børnehaveklassen. Og læreren talte kun tysk.
Og selvfølgelig forstod jeg ikke noget i starten.
Min bedstemor afleverede mig ved døren. Og så gik hun.
Jeg gik ikke ind i klasseværelset, men udenfor.
Og jeg ventede der på stenen, indtil hun hentede mig.
-Alene? -Alene, ja.
Nogle af børnene gjorde grin med mig.
Han forstår ikke sproget og så videre, men…
At lære tysk så hurtigt som muligt
og tilpasse sig tysk kultur var meget vigtigt.
Når vi gik ud at spise, sagde mine forældre altid:
Opfør dig pænt, her er tyskere.
Det skete ofte, da jeg var dreng.
Fordi der var mange tyskere der, og vi ville vise, at vi passede ind.
Det gode var, at vi boede i et boligområde,
hvor der boede folk fra 25 nationer.
Alle var ligeglade med, hvor man kom fra.
Vi havde det bare sjovt og spillede fodbold på gaden.
Sådan her løb jeg hen til sportspladsen.
Han havde altid bolden med. Bolden var der altid, selv i badekarret.
Bolden var der altid.
Bolden var altid med.
Min mor sendte mig ned at købe ind. Jeg sparkede bolden ned,
jonglerede ned ad trappen og gik ned ad stien.
Da jeg fik en fodbold af mine forældre, var jeg glad og stolt.
Jeg sov med fodbolden, fordi det var så fedt.
Uanset vejret.
Selv når det var koldt og det regnede.
Han kom hjem og var våd fra top til tå.
Han var altid på fodboldbanen.
Fodboldbanen i Bergheim
var altid en luksus og et fristed for mig.
Jeg følte mig godt tilpas der.
Der blomstrede jeg op. Det var alt for mig.
-Hvordan fremstod han der? -Ligesom i dag. Rå.
Som lille dreng var han fuldstændig, som han er i dag.
Man skal kunne modstå ham, for han er hård og stærk,
skyder altid med venstre fod.
Alle var bange for hans skud. Det var hans våben.
Vi havde det bare sjovt. Fem mod fem, seks mod seks, syv mod syv.
Vi holdt aldrig op.
Ja!
Alle kendte Lukas, og fodboldbanen var seks-syv minutter væk på cykel.
Min mor kaldte altid på ham.
Ordet rejste så langt, at det til sidst nåede fodboldbanen.
"Lukas, din mor kalder på dig. Du skal hjem."
Hejsa.
Jeg har lige frosset det ned.
Fire stykker svin og kylling. Forstået?
Ja.
I dag skal vi have nye kartofler med dild,
svinekoteletter…
-Og svampe. -Schnitzel!
Schnitzel, svinekotelet. I Polen hedder det en kotelet.
Wienerschnitzel.
Ja.
-Der skal lidt smør i. -Så kom da med margarinen.
Du tager livet af mig.
Rolig nu.
Mor har den indstilling, at hun vil gøre alt perfekt.
Samme ambition som mig, min mor.
Hvis et nøglekort bliver væk, leder hun, indtil det bliver fundet igen.
Hvor andre er ligeglade og får et nyt i receptionen,
eller får det blokeret.
Hun leder bare og prøver at finde eller ordne ting, indtil de virker igen.
En kæmper, en vindermentalitet, og sådan er jeg også.
Jeg har aldrig været den bange type.
-Tror du, han har det fra dig? -Det tror jeg.
Han fik næsten alt fra mig.
Det var fedt for sådan en knægt,
at han var meget selvsikker, at det var ham, der dominerede,
selv om han ofte var den mindste.
Han havde også situationer, hvor han afleverede godt,
lavede gode indlæg og var i den rette position.
Han havde også en god næse for mål.
Det stod klart for mig, at vi måtte prøve at få ham til 1. FC Köln.
Fra 1995 var jeg på ungdomsholdet i 1. FC Köln.
Alle, der er kommet så langt, har ønsket om at komme længere.
I sidste ende vil alle være professionelle.
Jeg spillede for 1. FC Köln i U17 og U19 om søndagen.
Kampene var klokken 11. Så gik jeg igen klokken 15 eller 16
og spillede fodbold med gutterne på fodboldbanen.
Vi lavede da også ballade og havde det sjovt.
Hvilken slags ballade lavede du?
Alt muligt.
Stjal ting.
Brød ind i et lager med gutterne.
Vi solgte billetter på det sorte marked dengang.
På ungdomsholdet fik vi altid gratis billetter til FC.
Vi solgte dem på det sorte marked. Det fandtes dengang.
Der var spillere, der ikke boede i Köln,
som ikke havde tid til at tage til Köln i weekenden for at se kampene.
Så vi købte billetter af dem for ti mark, fem mark,
men solgte dem så for 20 eller 25.
Poldi var altid hård i forhandlingerne. Altid.
Hvis det var fem mark, ville han ikke sælge den.
Du havde måske otte eller ti billetter i alt.
Hvis vi lægger det hele sammen, var det ret meget.
Og dertil panten på stadion.
Nogle tog det nederste niveau, andre det øverste.
Og så havde han måske 10-15 kopper og indløste dem for penge.
Hvad gjorde du med pengene?
Aner det ikke.
Han tog alle pengene frem, foldede dem og gjorde sådan her: "Se."
Altid sådan her med pengene, selv i dag.
"Du har ingenting. Se mine." Han havde altid penge.
Jeg pralede ikke af dem eller brugte dem som en gal.
Han hamstrede dem.
Sparsommelig, meget sparsommelig.
Og jeg gemte altid resten i skabet under mit tøj.
Så min søster ikke stjal dem.
Han hamstrede dem. Jeg brugte dem.
Overbevisningen og hårdheden, fik jeg nok fra gaden
og mine venner fra fodboldbanen.
Jeg havde en vis overbevisning og hårdhed.
Da jeg begyndte med profferne dengang,
sørgede jeg for at vise fra første møde, at jeg ville blive her.
Vi klædte stadig om i de gamle katakomber.
Man kommer ind, der er trøjen med nummer 36.
Alt, man drømte om som barn, er pludselig virkeligt og håndgribeligt.
Det er ikke en drøm længere, trøjen hænger der,
man tager den på og går ud med holdet.
Lukas Podolski, velkommen til Bundesligaen. 18 år ung.
Ikke et minut med de professionelle og allerede et kæmpe håb.
Jeg plejede at stå bag målet, på tribunen, som fan.
Og pludselig er man på den anden side, en del af det selv.
Og jeg tænkte for mig selv: Hvor er du?
Så var tiden kommet, hans livs chance,
for at slå igennem i 1. FC Köln, i hans klub.
Kom så!
Podolski!
Han har en god venstrefod.
For resten af familien var det en overraskelse,
men jeg vidste, han ville klare den.
Lottner. Flot, Podolski!
Føles det som at være med i et eventyr?
Nej, det føles normalt, som altid.
Jeg kom hjem fra arbejde, og pludselig…
Jeg nåede frem, og der holdt en bil parkeret foran min bil.
Den holdt i min indkørsel, hvor jeg altid parkerede min bil.
Jeg gav ham nøglerne og sagde: Jeg har noget til dig.
Han gik ud, og der holdt en Audi A4.
Han sagde, at det var en gave.
Om han var glad eller ej, bør han vel fortælle.
"Hvad skal jeg sige? Fantastisk!"
Og han krammede mig og kyssede mig og kunne ikke holde tårerne tilbage.
Ja, jeg ved ikke… Om jeg græd? Det ved jeg ikke.
Som arbejder var det umuligt for mig at købe sådan en bil.
Ikke? Og pludselig fik jeg sådan en bil gratis,
og en time senere kørte jeg direkte til Wuppertal.
Hans far havde fulgt ham til alle træninger.
LYDINTERVIEW MONIKA PODOLSKI
Ja, han var en autoritær far, altid.
Men de er også så tætte, at de ringer sammen hver dag
og fortæller hinanden alt.
De har en stærk forbindelse til hinanden.
Selvfølgelig har du gener eller noget fra din far,
for han var også fodboldspiller.
Det er ikke kun, fordi min far altid sagde,
at man ikke kommer sovende til tingene, men arbejdet er altid en del af det.
Min far sagde altid, at uanset hvad
skal man ikke tage det for givet.
Man skal også gøre noget for det.
Man får det ikke foræret.
Du må arbejde for det. Først da kan man sige: Jeg klarede det.
Bundesligaen vender tilbage fra vinterferien
med et derby mellem 1. FC Köln og Borussia Mönchengladbach.
Hvad var det første øjeblik for dig,
da det gik op for dig, at nu er jeg professionel?
Målet mod Gladbach i derbyet.
Schröder med en mulighed. Podolski sparker, og der var målet!
Mål til 1. FC Köln. Lukas Podolski!
Energien fra sydtribunen og det hele. Det gav mig et boost, også i medierne.
Godt indlæg!
1. FC Köln er foran.
Godt mål, ikke? Det vil jeg mene.
Podolski! 1-1!
Podolski! Der er mål!
Det er utroligt!
POLDI-EVENTYRET
Man kommer der som 18-19-årig,
man spiller, og de råber ens navn og støtter en.
Podolski! Og 2-0! Fremragende mål!
Det var ubegribeligt,
for Lukas havde ikke været der længe.
Men der var ikke så mange unge stjerner i Tyskland dengang,
og med hans sjove personlighed var han populær hos folk.
For kort tid siden stod han i fansektionen.
Nu har han sine egne fans.
De skriver: "Vi vil have dit barn."
Med et nummer nedenunder for at komme i kontakt.
Men det gør jeg ikke.
-Du har hverken bil eller kæreste. -Fodbolden kommer først.
Hvilken rolle spillede piger, da han var teenager?
-Slet ingen. -Slet ingen.
Jeg havde aldrig en kæreste, selv da jeg var teenager.
Vi spillede altid bare fodbold.
Mine venner tog altid til Köln i weekenden og festede.
De sagde altid: Hør, jeg har mødt en pige.
Sådan er det med drenge.
Jeg var altid hjemme eller havde fodboldkampe lørdag eller søndag.
En dag kom en ven og sagde: "Der er en polsk pige.
Du er også fra Polen. Hun er polsk og blond, og jeg kender hende.
Jeg introducerer dig."
Vi mødtes, snakkede lidt, og…
det var det.
Så mødtes vi i skolegården ved bordtennisbordet.
Så tog vi på tankstationen, fik noget at drikke og en Mars-bar.
Det husker jeg. Og så gik vi en tur.
Den halve nat.
Han talte meget om fodbold, og om sin familie,
og jeg indså hurtigt, at vi havde samme tilgang til livet.
Derfor kom der en anden date og en tredje.
Og hans bryllup. Du godeste.
-Det taler jeg ikke om. -Sikke et bryllup!
Sikke et bryllup. Tre dage. Ved du hvad? Det var til at græde over.
-En drøm. -At græde over.
-I kirken. -Det var en drøm.
Vidunderligt. Smukt. Alle tre dage, ikke?
Det var så overvældende.
Først troede man ikke på det. Man måtte vænne sig til det.
Men jeg var så glad på hans vegne. Jeg vidste, hvor vigtigt det var for ham.
Ikke så meget berømmelsen og æren,
men at spille i trøjen som professionel fodboldspiller.
Hun så nok fra begyndelsen, at jeg lagde så meget energi i det
og var så fokuseret og ville det, at hun tillod sig selv at blive nummer to,
og det betød, at hun lod mig opfylde min drøm.
Jeg var med på U21-holdet dengang, og så blev jeg ringet op af Rudi Völler.
"Du skal med landsholdet på træningslejr."
2004 med Rudi Völler. Ja, det var der, det begyndte.
Vi var helt oppe at køre her.
Lukas Podolski skal på banen
som anden debutant sammen med Schweinsteiger.
Helt oppe at køre, og så lod han ham ikke komme på banen.
Endnu ingen mulighed for at skifte Lukas Podolski ind.
Han varmer stadig op.
Og man spørger, hvorfor han ikke bliver sluppet løs.
Nu har vi endelig afbrydelsen.
Köln-spilleren bliver den tredjeyngste debutant
i efterkrigstidens tyske landsholds historie.
Men så kom han på. Vi var glade. Ja, vi kørte på alle cylindre.
Det var Basti og mig dengang.
Vi gav den gas.
Podolski, mål!
Ja! Ti minutter før pausen. 3-0.
Og vi var der til VM i 2006.
Forventningerne var enorme.
"VI SATSER ALT PÅ POLDI TIL VM"
Alle troede, at Lukas Podolski ville føre os til titlen alene.
Hvis der allerede er et indtryk af,
at du skal føre tyskerne til verdensmesterskabet alene…
Det står rundt omkring. "Poldi gør det."
Gør det dig nervøs, eller kan du leve med presset?
Pressen skriver mange ting,
men jeg skal ikke presse mig selv.
Jeg har det sjovt med fodbold, og det er det, jeg vil vise.
Det siger han. Man vil gerne tro på ham.
Han var fokuseret på det, han skulle,
og han havde evnen til at gå ind i en kamp
så ubekymret og naturligt.
For mig var tingene enkle ved VM i 2006:
Du er til stede. Giv alt, hvad du har.
Så er det nu. Kontra af Schneider. Podolski!
Godt mål! Det er guddommeligt! Vidunderligt!
Klose med en vending. Klose kommer igennem… Mål!
Mål af Lukas Podolski!
Jeg var på stadion og så alle kampene fra start til slut.
Vi var der til hver eneste kamp.
Klose.
Podolski igen! Jeg kan ikke tro det!
Utroligt!
Når jeg hører "Poldi og Schweini"…
føler jeg en varme indeni, en glæde.
-Lukas, op med dig. -Hej.
Kom nu! Af sted til kampen.
Op med dig, dovenlars.
Det er som to gode venner, der kommer godt ud af det.
Sådan var det i sidste ende.
-Det er sådan, skiderikken spiser. -Hold nu kæft, Schweini.
Jeg var også på besøg der.
Vi kvinder måtte også besøge mændene på bestemte dage.
Jeg havde en pose chips med.
De var faktisk mine, ikke Lukas'.
Og derfor syntes jeg, det var så sjovt, da det blev taget op.
At Lukas spiser sådan.
Se der.
Det gode ved os var,
at vi klikkede utrolig godt på fodboldbanen.
Vi kom godt ud af det med hinanden og havde det sjovt. Og folk elskede det.
Tyskland mod Argentina. Forlænget spilletid med straffespark.
KVARTFINALE
Hvis der er noget, han ikke gør, er det at skide i bukserne.
Det var lige meget, om det var straffe, en modstander eller en holdkammerat.
Begge har vundet straffesparkskonkurrencer ved tidligere verdensmesterskaber.
I dag bliver det anderledes.
Jeg kan huske svære øjeblikke, såsom straffesparket mod Argentina.
Vi mødtes, og træneren spurgte, hvem der følte sig klar.
Jeg sagde, jeg var klar, jeg ville sparke. Jeg var anden eller tredje skytte.
Jeg var skiftet ud. Jeg kunne ikke tage et straffe.
Jeg tænkte… Gudskelov er han der.
Nu Lukas Podolski.
Derfor ville du være professionel.
For at være klar, sikker på dig selv og ramme bolden rigtigt.
Lukas, få den så i mål.
Podolski!
Han var iskold.
Vi kørte til kampe i hele Tyskland.
Og Lukas sørgede for det hele.
Vi havde en bil, et hotel, måltider og billetter.
Og efter kampen kom Lukas selvfølgelig forbi.
I en bil, barfodet. Klinsmann havde givet ham lov.
Og vi kørte tilbage om aftenen.
Han kørte os til hotellet.
Han kørte for stærkt og blev stoppet.
Han kiggede på Lukas, og…
Han lod os fortsætte.
Selv om han kørte over fartgrænsen.
-Så der var han som en gud. -Ja.
Lukas Podolski blev kåret som den bedste unge spiller til VM.
FIFA valgte den 21-årige.
Hvordan er det at være til dit første VM?
Jeg er glad. Jeg fik en pris…
Hold da op. Han render efter pigerne igen.
Helt ærligt, Schweini. Kom ud herfra.
Ronaldo og Messi var også af sted til VM.
Og de er på alder med Lukas.
De var allerede gode fodboldspillere dengang.
Men de valgte Lukas.
Det motiverer mig til at tage min karriere til næste niveau.
Det var en stor oplevelse for hele familien, for Lukas.
Som ny! Fem år yngre.
Mindst.
-Af med skidtet. -Du ligner en på 30, ikke 40.
Du kan snildt spille videre. Perfekt til Ekstraklasaen.
-Han har viljen? -Ja.
Lukas, spiller du i næste sæson?
-Det ved jeg ikke. -Han ved det ikke.
Podolski!
Det var en svær start på året for Lukas.
Han siger det ikke, men jeg kunne se det.
Han var ikke i godt humør.
Stadig 0-0. 87. minut.
Lukas Podolski, indskiftet for 15 minutter siden.
Med en grim scene.
Siedlecki får chancen.
Det kunne godt føre til et par klager.
Og du går bare rundt sådan.
Løb dog, tag bolden, og sæt i gang.
Du hænger i bremsen.
Pres dem helt i bund.
Skid hul i de blå mærker. Spil dit eget spil derude.
Måske havde han det ikke godt med behovet for at tage beslutningen.
Han var ikke til stede i nogle uger.
Han sagde: "Jeg giver besked sidst i januar."
Det gjorde han ikke.
"Jeg skal bruge to uger mere."
"Jeg må tale med Monika."
Han siger ikke noget.
Hvad er det, der går ham på?
Han tænkte helt sikkert på det.
Han var splittet. Han spurgte endda børnene, hvad han skulle gøre.
Vil du have noget kylling?
Eller en pølse?
Kylling? Okay.
Han spugte altid: "Skal far fortsætte med at spille?"
Når han virkelig tænkte over det, var det svært for ham.
Han ved ikke, hvad han skal gøre.
Nogle gange tænker man, det er nok.
Andre gange siger man: Kom nu.
Når man ser, at man kan følge med i træningen,
at man kan følge med i den polske superliga,
så tænker man: Hvorfor opgive det, jeg elsker så højt?
Ella!
Der er ingen grund. Den eneste grund er familien.
Det er netop de billeder. Jeg må lade, som om jeg cykler,
ellers vil folk tro, det er en elcykel.
Yalla!
Ella.
Kom så, Ella. " Geißbock!"
Du kan bare fortsætte lige ud, skat
Maya, drej til venstre hen til isbutikken.
-Lad os komme videre. -Kom så!
Når jeg er hjemme med børnene, familien,
føler jeg, at det er på tide med… Mere tid til andre ting.
Børnene har også måttet undvære meget i årevis.
Ella nyder mest af det, fordi landsholdet er ude af billedet.
Han rejser ikke så meget mere.
Men hvis han stadig vil spille, sagde jeg, han skal finde nok tid til børnene.
Jeg ikke haft tid til at tænke på min karriere som helhed.
At sidde ned og tænke: "Wow, hvor spillede jeg egentlig?
Hvad var de gode øjeblikke?"
Så indser man, hvad man går glip af, eller hvad man har opnået.
Tysklands største angribertalent skifter til landets mest succesrige fodboldklub.
Det gør ham til en af verdens mest værdifulde spillere.
Og der er målet!
Lukas Podolski scorer sit første mål for Bayern.
Hvordan var det at flytte til München?
Hvis Bayern München vil have nogen, tager vi alle afsted.
Her, penge, penge, og alt er godt.
En lejlighed ved søen. Skønt. Der vil jeg også hen.
Han var en af de unge stjerner fra VM.
Sådan blev han set, da han skiftede dertil.
Sammen med Bastian Schweinsteiger
var han et stjerneskud på landsholdet, i Confed Cup og så videre.
Forventningerne var høje.
Den eneste ulempe var at være væk hjemmefra.
Jeg havde altid boet hos mine forældre.
Første gang med eget ansvar.
Første gang far ikke kørte dig til træning
og mor lavede mad derhjemme.
München var et stort skridt, fordi det lå væk fra Köln.
Familien var der ikke.
Lukas var altid sammen med sin familie.
Væk fra mine venner, fra mine omgivelser.
Man kommer til en ny by og er på egen hånd.
Men jeg fokuserede på fodbold.
Først var alt godt. Prins Poldi, knægten fra Köln.
Men så spiller man en dårlig kamp.
Så kommer kritikken, aviserne.
Medierne beskytter dig ikke længere, de angriber dig.
ER POLDI OG BAYERN EN FEJLTAGELSE?
Du får færre chancer, og du må ikke ramme ved siden af,
for konkurrencen er benhård.
Det er ikke for sjov, at de siger, at FC Bayern er lidt som et hajbassin.
PRINSEN ER INTET VÆRD I BAYERN
Når jeg ser på mine kampe, min statistik,
vil jeg sige, at min præstation i München var god.
Ikke fremragende eller fantastisk, men god.
Han var ikke selskrevet i Bayern. Han skulle bevise sit værd.
Det handler ikke engang om at starte inde hver gang.
Han vil bare spille.
Den erfaring skal man også tage med sig.
Det var, hvad det var.
Han må have været frustreret.
Men han viste det aldrig.
Han viste det aldrig til verden udenfor eller klubben.
Jeg har aldrig hørt min bror klage.
Hvis han har det skidt, ænser man det ikke.
Han er så hærdet af alle situationer, af alt, der sker.
Vores største talent, Podolski, bliver kritiseret.
Han har det lidt svært.
Lukas, velkommen til Harris EM-klub.
-Godt at have dig her. -Jeg glæder mig til kampen.
Lukas, ud fra hvad vi hører fra Säbener Straße,
er det så skuffende at sidde på bænken med Luca Toni
og Miro Klose foran dig?
Det rager mig. Jeg klarer den. Vi spiller for holdet.
Og jeg har uden tvivl en kontrakt her hos FC Bayern.
Der er ingen kommunikationsproblemer mellem Bayern og mig. Jeg taler tydeligt.
Alle kan forstå mig og få noget ud af det.
Alle kan komme til orde.
Har du overhovedet forstand på politik? Ved du, hvordan man stemmer?
Selvfølgelig ved jeg det, din bums.
Jeg har endda genopkald på min Nokia.
For mig var det som den kritik, man får i sport.
Man bliver frustreret over det.
Kære dagbog, det er Lukas.
Professionel fodbold er lidt som at læse tysk, ikke?
Man skal have mange point,
og efter et par år er man færdig og helt uvidende.
Basti Schweini og jeg skal jage Philipp Lahm
gennem Bayerns klubhus med et vådt håndklæde.
Og prøve at slå ham på numsen, ikke? Så genialt.
De ville gøre grin med ham,
fordi han ikke kunne tale så tydeligt som de andre.
Det ville jeg selvfølgelig ikke gøre mod en med polsk baggrund,
når man kender lidt til hans historie, hvor han kommer fra og så videre.
De ting, der blev sagt, var lidt over stregen.
Det er også et angreb på forældrene og bedsteforældrene.
Som om han ikke havde lært sproget ordentligt.
Ingen af os syntes, det var sjovt, men hvad kan man stille op?
Hvad skal man gøre i det øjeblik?
POLDI SKRIDER TIL HANDLING MOD WDR
JEG VIL IKKE FORNÆRMES PÅ DEN MÅDE.
Han føler sig uretfærdigt behandlet som en, der går meget op i retfærdighed.
Og så kan han også bide fra sig.
…over for journalisterne i de sidste ti DFB-dage
har han afvist interviews og er gået forbi kameraerne
med samme udtalelse: "Ellers tak."
Ellers tak.
-Hvad gjorde det ved ham? -Han tænker mere over tingene.
Han er mindre sorgløs.
"Hvad vil folk have?"
"Positivt, negativt, hvad kan der ske, hvis jeg siger det?"
Og det gjorde ham mere moden.
Kig deromme. De flotte bjerge.
Om sommeren er søen her fantastisk.
Det er fantastisk.
-Der skal svømmes? -Ja, selvfølgelig.
Efter EM begynder det.
Min kone ringer, ikke?
Vi kender hinanden.
Hej.
Halløj med dig.
Jeg ringer tilbage om fem minutter.
En rigtig journalist.
Indtil München handlede det kun om fodbold og vores forhold.
Men der var ikke noget stort ansvar.
Godt. Præcis.
Så blev han far.
Noget, han altid har ønsket sig.
At få et barn, et lille menneske,
og så tage ansvar, det var allerede overvældende.
For ham, men også for mig.
Lukas var væk i løbet af ugen, væk i weekenden.
Han var måske hjemme to gange om ugen.
Og jeg var alene med barnet.
Som atlet kan man ikke selv bestemme, hvor man tager hen.
Nogle gange er man her, og i morgen er man et andet sted.
Der er altid særlige øjeblikke i et barns liv.
Og ofte var han der ikke.
Dengang græd jeg meget, når jeg var væk fra Louis.
Da jeg vidste, vi skulle væk i tre, fire, fem uger,
var det svært at give slip.
Det er den pris, man betaler som fodboldspiller.
Han handlede ikke egoistisk, men heller ikke anderledes.
Han passede sit, og vi fortsatte som hidtil. Men nu med et barn.
-Okay, nu. -Ja, nu.
Spil til den anden side.
Knægt!
Bliv ved, bliv ved! Bravo, Poldi!
Spil!
Kom så, knægt. Med hovedet!
Så!
Sådan!
Godt, Louis!
Sådan, min dreng!
Sådan skal det være. Det er på grund af presset.
Når presset er højt, så rykker folk.
Som far, så søn, som man siger. Er det ikke sådan?
SØN
Er her okay?
Hvis vi laver en dokumentar om din far,
hvad skal der så være med?
Hans humor og høje humør er i hvert fald typisk for ham.
Det ved de fleste allerede. Men…
Og her er det.
-Må han lytte med? -Ja, med glæde.
Hvad synes du?
Billedet er godt, lyset, ja, flot beskæring der.
Han er en sjov far, ja. Han er heller ikke den ældste.
Så ja, han kan tage en joke. Man kan have det sjovt med ham.
Er han nogle gange pinlig?
Nej, ikke det. Heldigvis ikke.
Beskriv, hvordan han er som far.
Det er svært. En far. Limited edition.
Sådan en chance må man ikke brænde. Man skal…
-Ja. -Man skal virkelig ville det.
Man skal presse det ud af spillerne.
Indtil de kaster op.
Alle de unge spillere vil være professionelle.
Man skal være meget heldig.
Undgå skader, og…
Skolen er vigtig.
-Hvad? Nu begynder han igen. -Ja.
Det gør han.
Men en professionel…
Det går, som det går.
-Jeg forsøgte. -Hvad?
Den nærmeste stolpe, men den ramte forkert.
Derfra skal den hamres ind i hjørnet.
-Hans ben var for lange. -Du havde for meget tid til at tænke.
-Ja. -Ja.
-Jeg ville drible forbi ham. -Første hattrick?
Ja.
Anden eller tredje med Górnik.
Sæsonens første hattrick
-Kommer du med hjem? -Ja.
-Så gå i bad, vi ses om lidt. -Godt.
Men skynd dig lidt.
Når man tænker for meget, sker sådan noget der.
Den skal bare bankes op i krogen med vristen.
-Det var for nemt, ikke? -For nemt, ja.
Jeg spørger ham af og til, om han vil stoppe,
Men jeg får altid det samme svar. At han nyder det.
Han elsker fodbold lige så meget som før.
Han fortæller også mange historier om, da han begyndte at spille her.
Det er hans hjem. Han er født her. Det var her, han lærte alt om fodbold.
Jeg havde altid ansvar i de klubber, jeg var i.
Især her, fordi det er en slags hjemmeklub.
Ansvar, fordi jeg indser, de har brug for mig på banen, uden for banen…
Klubben er også i en svær økonomisk situation.
Jeg ville bare være med i et år, spille og så slutte.
Men så kom drivkraften igen, som med alle forretninger:
"Jeg vil prøve at opnå noget med klubberne."
Nu har jeg et møde.
Vi vil renovere fitness- og spaområdet.
UNGDOMSAKADEMIET
Vi vil investere lidt.
Hej.
-Hej. -Hej.
Bliv ved! Fortsæt med snakken og bandeordene.
Hvad? Ikke mere?
-Træning eller kamp? -Træning.
Det skal ikke være et femstjernet anlæg.
Vi må bevare stedets karakter.
Her skal rummene være, hvor vi installerer kolde og varme pools.
Skal saunaen være her?
Sauna eller bad. I gamle dage virkede det hele.
Jeg henter arkitekten. Hun viser de første udkast.
Man kan skabe noget. Det er sjovt.
At investere. Motivere folk.
Så de kan se, at det går fremad. Langsomt, men fremad.
Det foreslår jeg til gulvet. Det er 0,5-flisen.
Og til væggen?
Måske den her. Jeg overvejer også denne mulighed.
Hvad hvis vi bruger de samme fliser til gulvet og væggen?
Det kunne vi gøre. Det er op til dig.
-Så tager vi den, og måske også den. -Okay, lad os gå i den retning.
Hvis den person, der holder liv i klubben, dens leder, forsvinder,
så kan det også ske for klubben, for den er endnu ikke gearet til,
at man kan fortsætte uden ham.
Derfor har du et ansvar over for holdet, folket,
fansene og regionen.
Og jeg ved, at ansvaret er der.
Sådan.
Efter de sidste par år, hvor Lukas har været i Polen,
hvor han igen har meget at gøre med familien,
tror jeg, han har en følelse af at være hjemme.
I Polen har han fundet et hjem, men Köln vil være hans hjem for evigt.
Velkommen til Kran-husene.
Lad os få noget luft ind.
LUKAS' LEJLIGHED
Pragtfuldt.
Det ligner…
Et postkort.
Viva Colonia!
-Du kan også prøve den på. -Ja.
Tag jakken på. Og så laver vi nummeret her.
Som en julemand.
Fedt! Den passer perfekt.
-Skal den være åben? -Nej.
Alaaf.
-Mojn. -Mojn.
Godmorgen.
-Hej. -Mojn, Lukas. Jeg hedder Andreas.
-Godmorgen. -Mojn.
-Mojn, alle sammen.
Hej.
Hej. Mojn.
-Mojn. -Hej. Friedrich.
Har I musik på vognen? Er det hele med?
Ja. Du er mere nervøs end os alle.
Nej, der skal være lidt orden.
-Styr på sagerne. -Hyg dig.
Sådan. Hej.
Godt at have dig her. Held og lykke. Hyg dig.
Hils på Lukas Podolski med: "Kölle…"
-Alaaf. -Lukas.
-Alaaf. -Hej!
Se lige her.
Hjem er alle vegne. Men Köln betyder meget for mig. 100 %.
-Prins Poldi burde komme tilbage til Köln. -Hvorfor?
Han er en god spiller, og Bayern bruger ham alligevel ikke.
KOM HJEM, POLDI
KÖLN INDSAMLER PENGE TIL PODOLSKI
Få Lukas Få Lukas hjem
Hele Köln ville have den fortabte søn tilbage til FC i Geissbockheim.
PODOLSKI-HANDLEN ER I HUS
Jeg ville bare tilbage til 1. FC Köln. Jeg var spændt på klubben igen,
fansene, og jeg savnede det.
Kærligheden til stadion og fansene forsvandt aldrig.
Jeg har altid været en af drengene fra tribunen, altid en Ultra.
Her har I jeres billede.
POLDI ER TILBAGE
Hype, eufori. Der var 30.000 fans til træningen.
Alle medierne var der. Alle skrev om det.
Og selvfølgelig var jeg glad dengang.
Alle sagde, at Poldi endelig var kommet hjem.
Min telefon eksploderede.
-Lukas Podolski! -Lukas Podolski!
Hans tilbagevenden gav klubben et løft.
Troen på 1. FC Köln vendte tilbage.
Klubben havde brug for et ansigt.
Det ansigt er Lukas Podolski.
Jeg er typen, der altid vil give mig 100 %.
Som fodboldspiller er man hyperfokuseret.
Man ser kun bolden, træningen og kampen.
Man glemmer alt det andet.
I Köln var det nogle gange så vildt. Man kunne ikke engang gå ud.
Folk stimlede sig sammen om os.
Tag billedet!
Det var en tid, hvor jeg havde svært ved at håndtere det.
At dele ham med millioner af mennesker.
Dag efter dag.
Måske havde jeg bare mere brug for ham i den tid.
Jeg spillede fodbold, og i stedet for at tilbringe søndagene med Monika
og måske gå en tur med Louis, var jeg på fodboldbanen med vennerne,
og så spiste jeg med dem i stedet for at lave noget med min familie.
Måske blev jeg bare ved med at leve sådan, som jeg troede var nødvendigt dengang.
På et tidspunkt sagde jeg: "Lad os tage hen til lejligheden.
Lad os være alene lidt og tænke tingene igennem.
For når du er her, pisser du mig af. Jeg råber ad dig, og du råber ad mig."
Der var tidspunkter i Köln, hvor vi ikke talte sammen i ugevis,
hvor vi skændtes, hvor vi ikke var sammen i et par uger.
Når man er adskilt fysisk og med vilje,
så begynder man at tænke.
Og når man når til den konklusion, at vi ikke kan leve uden hinanden,
hvordan kan vi så gøre det bedre?
Gennem følelser og samtaler.
Og så skal den ene side sige ja, og den anden side skal sige ja.
På en eller anden måde fandt vi sammen igen.
Jeg tror også, at denne historie,
at vi begav os ud på denne rejse sammen fra starten,
at vi lærte hinanden at kende, da vi var "normale mennesker".
Det ville jeg sætte i gåseøjne.
Det har gjort os stærkere som mennesker.
Lukas ville tilbage til Köln, fordi han savnede sin familie,
Han savnede omgivelserne og klubben.
Han undervurderede nok også, hvad det betød for ham.
Det sjove ved fodbold var der,
men man kunne se, det ikke var det samme som før.
Man kommer tilbage som superstjerne, og alle kigger på en,
alle medierne, alle spillerne.
"Podolski, gør noget."
Nu til Podolski, Lukas Podolski med venstre!
SKIDT START – NU ER DET OP TIL PODOLSKI, NOVAKOVIC OG MANICHE
Alt afhang af ham.
Det kunne han ikke leve op til, ikke ud fra den position.
Philipp Lahm! Men hvem får bolden?
Lukas Podolski.
Det var et problem, at de ansvarlige ikke beskyttede mig.
De lod det bare gå sin gang. De kastede mig ikke for ulvene,
men de sagde: "Okay, Lukas, se, om du kan klare dig selv."
EN EVIG OP- OG NEDTUR
Der var ingen 1. FC Köln, kun 1. FC Lukas Podolski.
DEN TVIVLENDE PRINS
NEDRYKNINGSKAMP
Podolski alene kan ikke sikre en plads i toppen.
Sidste fløjt i Köln, og det bliver en meget ubehagelig afslutning.
Spillerne skynder sig væk og kan ikke tage en ordentlig afsked.
Det er det sidste søm i kisten på en sort lørdag.
NEDRYKNING I KÖLN
Det er tydeligt, at det er det sværeste øjeblik for mig
i de seneste år.
Når man rykker ned på sidste kampdag…
SORT DAG FOR PODOLSKI
Planen var at tage hjem og blive i Köln for evigt.
MIN PRINS! PAS PÅ DIG SELV
Men på et tidspunkt indså han: "Det var ikke det, jeg havde i tankerne."
Han sagde: "Jeg har brug for noget andet for at udvikle mig,
for at få nye oplevelser."
Der er spillere, der aldrig har forladt Tyskland.
Som kun har spillet for en eller to klubber.
Jeg er anderledes.
Da Arsène Wenger ringede, tøvede jeg ikke.
London, Arsenal, stadionet, træneren.
Alt passede. Jeg pakkede min taske og tog derover.
Vi har Arsenal-optagelser, som vi gerne vil bruge.
-Men det koster **** euro. -Ja, det skal trækkes fra budgettet.
Hvor mange er involveret?
Simone, Nico, Gerrit, Frank, Pivo og her, chefen.
Alle giver ****, så har vi det.
PENGENE BLEV IKKE INDSAMLET.
SÅ HER ER ET BILLEDE.
Hej, Lukas, godt at møde dig.
Du skal lære lidt London-slang.
Vi plejede altid at sige: Jeg skal op ad apples and pears, altså trapperne.
Kan du gentage det?
Apples and sta…
Så kom anmodningen fra Inter Milan. Vi havde en god samtale.
MILAN
"LANGSOM OG TUNG"
Men det er jo altid nemt at være bagklog.
Jeg har jeg altid haft en forbindelse til Tyrkiet i kraft af mine tyrkiske venner.
Jeg var stolt, da tilbuddet kom. Jeg tøvede ikke med at acceptere det.
Og jeg havde det fantastisk der.
Hjørnespark til Galatasaray. Et hovedstød, og den går i mål!
PODOLSKI VINDER FØRSTE TITEL MED GALATASARAY
Og da forespørgslen kom fra Japan, sagde vi ja til at tage springet.
Vi ville gerne opleve det som familie.
Modnes som mennesker, lære en ny kultur at kende.
Så det gjorde vi.
Vi filmede i Japan i fire dage. Hvorfor ville du det?
Jeg elsker Japan. Der er sådan en god atmosfære der.
Konnichiwa.
God mad.
Folk er afslappede.
Der er strukturer. Der er regler.
Tre, to, en, bang.
29.
Der er onsen. Der er meget at se. Masser af natur og den slags.
Det vigtigste er at give den masser af sæbe.
Sæbe banditten godt ind.
Som med vvs. Røret skal holdes rent.
Og… sumo!
Go.
En gang til!
Arigato gozaimasu!
Jeg synes, der var rart, og det betød faktisk noget.
Derfor ville jeg til Japan.
Arigato, arigato gozaimasu.
-Hvordan går det? -Godt. Hvad med dig?
I dag vinder vi, ikke?
-Hvad? -Bare vinde. Alt vel?
Godt, ja.
-Du… -Vi ses efter kampen.
-Du ser godt ud. -Ja, jeg er stadig i form.
-Spiller du? -Ja, jeg spiller stadig. I Polen.
-Ja? -Ja.
-For hvilken klub? -Górnik Zabrze.
Er det sidste sæson?
Ja, i maj. Måske den sidste.
-I maj? -I maj, så slutter sæsonen.
TIDLIGERE HOLDKAMMERAT
Det tror jeg. Måske. Måske et år til, jeg ved det ikke.
Kan du se ham trække sig tilbage?
Tror du, han vænner sig til et liv efter fodbold?
Jeg har ikke spillet i to måneder, men Lukas er en person, der…
Han tænker på andre ting end fodbold.
Og det vigtigste, tror jeg, er at bevæge sig uden for fodbold,
at finde disse billeder, disse motiver, disse projekter,
som man kan have i sit liv.
Vi snakkede om…
-Lige nu har vi ikke en børnemenu. -Ja.
Og vi har mange familier, der gerne vil have en børnemenu.
Nemlig, så vi på, hvad vi kunne gøre.
-Det er prototypen nu, den første? -Ja, præcis.
-Vi ville også lave en ny karnevalskop. -Lige præcis.
Karneval, VM, EM i tyske farver, for eksempel.
Bare fyr den af med den Poldi-Cup.
Mit ansigt er jo på den.
Hvis man kommunikerer det godt, tror jeg, man får folk med på den.
Jeg synes, idéen er god.
-Lad os gøre det. -Ja.
Jeg har forretningerne, og de er sjove,
og jeg investerer lige så meget tid i dem som i fodbold.
Men der må ske noget.
Ja, jeg vil gerne sidde derhjemme nu.
Men jeg kan få fred, når jeg er død.
Ja, jeg har familie, børn,
men jeg har også et ansvar for alle mine andre projekter.
Det er to mod to i de sidste sekunder. Nu skal de afslutte. Kruse! Max Kruse!
-Wow, Max "Shisha" Kruse. -Max Kruse?
4-2.
Hvor meget sover du, når du er her?
Vi spillede en udekamp i forgårs.
Vi kom hjem kl. 03.00.
Morgentræning på skolen i dag, og så her.
Man kan nogle gange se, at han er lidt udmattet,
lidt træt, han sover nok heller ikke så meget.
Så skriver han til mig kl. 06.00 eller noget.
Okay.
Man har mindre tid til private ting.
Men man kan ikke altid få det hele. Man skal kunne opgive noget.
Men når fodbold ikke længere er det primære fokus,
så har man også mere energi, mere styrke og mere fritid.
-Det er lidt paradoksalt. -Hvad er paradoksalt?
På den ene side siger du, du gerne vil have mere tid til familien,
men samtidig flyver du til Berlin i to timer for Baller League…
-Sagde jeg det? -Ja.
Så længe forretningerne går godt, og så længe du er aktiv,
skal du kunne kombinere det.
-Tror du… -Men sådan har det altid været, så…
Men hvorfor står du for alle forretningerne?
Det ved jeg ikke.
For at opnå ting og få et bedre liv må man arbejde for det.
Han er vokset op med denne tilgang til livet, og han har udlevet det.
Og han har den stadig. Den opgiver han aldrig.
Han kan bare ikke stå stille.
At stå stille er et problem.
Han er en person, der altid skal have noget at tage sig til.
Så er han glad.
Tror du, dine forretninger vil give dig lige så meget mæthed som fodbold?
Nej, det tror jeg ikke.
FORMENTLIG SIDSTE SÆSON
Alle spørger, hvad der skal ske nu? Hvad med Lukas?
Selvfølgelig har jeg det godt.
Der er ingen konflikter. Kampene har været gode.
Men der er også mangel på liv.
Det er mine tanker.
Det skal gå stærkt, og vi vil vide, hvilken vej vi skal.
Når man siger: "Jeg vil det her for evigt."
Og så er det der ikke mere, hvad er alternativet så?
Der er intet alternativ.
Det eneste alternativ er at fortsætte med sporten,
så du har noget at lave, men det er ikke muligt.
Der er intet alternativ.
Hvis du mister et job, kan du gå over til et andet firma og arbejde der.
Det eneste, der betyder noget, er forretningen og familien,
og om der vil mangle noget, det ved jeg ikke.
Men man får ikke det samme tilbage.
Vær meget stille.
Den bedste sauna.
Selvfølgelig er der altid faser, hvor det er svært.
Og det føles bedst at stoppe.
Men så er der altid noget, der siger: Nej, fortsæt.
Så man vakler altid.
Det er præcis det, vi har brug for.
På et tidspunkt må man tage en beslutning.
Jeg er klar til at tage en beslutning.
1 DAG FØR SÆSONENS SIDSTE KAMP
Hvad er det i dag? Den 23. maj.
Jeg havde ikke regnet med at spille, til jeg var 40.
Jeg har ikke et jakkesæt på i dag,
men det er min stil, det er min karakter.
-Jeg skal vel skrive under på denne, ikke? -Ja.
Præcis der.
-Du skal knappe jakken. -For pokker, hvad hvis jeg ikke gør det?
Så meget ved jeg da. At man skal lukke jakken.
Hvad fik dig til at beslutte ikke at stoppe?
Jeg vil hellere fortsætte lidt længere
i stedet for at stoppe og ligge på en strand i tre måneder
og se, hvordan klubben klarer sig, hvordan det går på træningslejren…
Jeg vil gerne være en del af det.
PODOLSKI FORLÆNGER MED ET ÅR I ZABRZE.
ET ÅR SENERE VINDER HAN DEN POLSKE CUP MED GÓRNIK.
Jeg kan gøre meget her, hvor jeg kan bruge min erfaring, som jeg allerede gør.
For mig er det vigtigt, at vi har gode trøjer,
for så vil folk også købe dem.
Og det, jeg måske vil gøre mere af i den nærmeste fremtid,
er, at jeg er ved at overtage klubbens aktier fra byen.
Det holder mig i live og giver mening.
Jeg er stadig involveret i fodbold.
Skidegodt!
Sådan at give slip, endnu ikke 100 %, men så småt gå i den retning.
Det er bare en proces, ligesom det har været de sidste 20 år.
Og han må indse,
at han har opnået meget og langsomt kan begynde at tage den med ro,
sætte farten lidt ned.
Ella kommer!
40 ÅRS FØDSELSDAG
Jeg er en person, der lever i nuet,
én dag ad gangen, og jeg vil fylde min dag med liv, uanset hvad den bringer.
En, der er glad, som griner og har humoristisk sans.
Sådan bliver det.
Det går, som det går, som man siger i Köln.
Se, venstre fod med havudsigt.
Den kan stadig lidt endnu.
Den venstre vil ikke stoppe endnu.
Sidste spørgsmål.
I enhver sportsdokumentar
viser de Mario Götzes sidste mål ved VM i 2014.
Hvad skal vi gøre med målet i din dokumentar?
Gør det her… med ai.
Schürrle! Den er igennem! Gør det!
Og få det til at se ud som mig.
Gør det! Han gør det!
Lukas Podolski!
Gem alle titlerne og VM 2014
til rulleteksterne, så folk kan se det hele der.
Så vil de se alt, hvad der er sket, og hvad jeg har vundet,
og de vil se trofæet igen.
Lukas Podolski siger farvel til landsholdet.
Podolski! Nej!
Jeg kan ikke tro det!
Sensationelt! Et vidunderligt mål!
Så er det også med i dokumentaren.
-Ja. -Eller ikke?
Selvfølgelig. Til sidst.
Hvis ikke, kan de bare se det på YouTube.
TIL MINDE OM HELENE PODOLSKI
Tekster af: Johan von Bülow