Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
‫אוי, כמה שאני מתגעגע לשקט.‬
‫אין מקום שקט יותר מקרקעית הים.‬
‫וכעת, כשהזמן שלי הולך ואוזל...‬
‫אני מנסה להיזכר בה בבירור.‬
‫פעם הכרתי כל זרם,‬
‫כל מסלול שחצה את האצות,‬
‫ואת תחושת ההתרגשות מהחופש האין-סופי.‬
‫היה שם בופה של מעדנים,‬
‫שרק חיכה שאבחר ממנו.‬
‫אך החלק הטוב ביותר,‬
‫היה שיכולתי להיות לבדי.‬
‫אוי, כמה שאני מתגעגע לשקט ולשלווה של הבית.‬
‫במיוחד כשיש פה טיול כיתתי מזעזע.‬
‫זהו היום ה-1,401 שלי בשבי.‬
‫עדר של תלמידי כיתה ג' ומורתם הכושלת‬ ‫שבאו לכאן כדי ללמוד על בעלי חיים ימיים,‬
‫ולהרוס לי את אחר הצוהריים.‬
‫לבחור הזה קוראים מרסלוס,‬ ‫והוא תמנון פסיפי ענק.‬
‫קווין, תפסיק ללקק את הזכוכית.‬
‫אני לא רואה אותו. הוא לא שם.‬
‫זה כי אני מסווה את עצמי, קווין.‬
‫תקרא את השלט.‬
‫באקווריום הזה,‬
‫אני כפוף למין שנחות לי בכל מדד אפשרי.‬
‫להיות נתון לחסדיהם זוהי חוויה...‬
‫משפילה.‬
‫הצד החיובי היחיד הוא ציורי הקיר הקטנטנים‬ ‫שהם משאירים על גבי תא הכלא שלי.‬
‫כל אחד מהם יחיד במינו.‬
‫כל אחד מהם מורכב כמו חילזון ים.‬
‫מבין כל בני האדם,‬ ‫אני מניח שמי שהכי פחות מפריעה לי זו המנקה.‬
‫אתה לא מאוד חברותי הערב?‬
‫כן, אני מכירה את ההרגשה הזאת.‬
‫אבל ממני אתה לא תצליח להתחבא.‬
‫אני מקווה שקיבלת צדפות טריות היום.‬
‫אמרתי לטרי שבטח‬ ‫נמאס לך מההליבוט הקפוא. איכס.‬
‫אוי, את לא יודעת עד כמה.‬
‫בניגוד לשאר בני מינה המשעממים,‬ ‫לה יש לי כמה דברים במשותף איתי.‬
‫שנינו מעדיפים את שעות הלילה.‬
‫אנחנו נהנים להיות לבד.‬
‫שלום, מקסימים שלי.‬
‫כמוני, גם היא מתעבת צלופחי זאב.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫ורצפות דביקות.‬
‫ושנינו חולמים על קרקעית הים.‬
‫על מה שאיבדנו שם.‬
‫- יצורים נבונים להפליא -‬
‫איך האלרגיות שלך?‬
‫בסדר.‬ ‫-גם מירנדה דאונס התלוננה על שלה.‬
‫מה שעוזר לה זה להניח‬ ‫קומפרס קר על כפות הרגליים שלה לפני השינה.‬
‫אה? דווקא זה.‬
‫טוב, זה כבר עניין שלה, לא?‬
‫כן.‬
‫טוב. חמישה עשר דולר בבקשה.‬
‫עשרה. חמישה. אוקיי, בבקשה.‬
‫מעולה.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫לילה טוב, טובה.‬
‫סעי בזהירות. הכבישים חלקים.‬
‫הם תמיד חלקים, ועדיין לא קרה לי כלום.‬
‫יש לך הודעה אחת חדשה.‬
‫גברת סאליבן?‬
‫זה שוב ברוס ממתחם צ'רטר וילג' לדיור מוגן.‬
‫אנחנו מצפים כבר‬ ‫שתצטרפי לקהילה שלנו כאן בבלינגהם.‬
‫אני רק צריך לשמוע ממך‬ ‫כדי לשריין לך מקום רשמית,‬
‫ואז נוכל לדבר על הצעדים הבאים‬ ‫לקראת המעבר שלך. תחזרי אליי כשתוכלי. תודה.‬
‫לא!‬
‫אוי, לא. שיט. לא!‬
‫- שופ-וויי -‬
‫אתה צוחק עליי!‬
‫אוי, לא.‬
‫עכשיו הטלפון שלי? מה לעזאזל?‬ ‫-אפשר לעזור לך למצוא משהו?‬
‫כן, מכונית עם רדיאטור שעובד?‬
‫זה כנראה הדבר היחיד שאין לנו פה.‬
‫כן, ומה עם מטען לטלפון?‬
‫טאנר.‬ ‫-כן?‬
‫תביא לכאן מטען לטלפון‬ ‫וכוס קפה בשביל החבר התקוע שלנו פה.‬
‫תודה.‬ ‫-מה מביא אותך לסוול ביי?‬
‫סתם, אני מחפש מישהו.‬
‫חבר?‬ ‫-לא, מישהו שחייב לי הרבה כסף.‬
‫אז מישהו שכיף לחפש.‬
‫כן, הייתי הרבה יותר נהנה‬ ‫אם היה לי אוטו שנוסע.‬
‫טאנר, אני לא שומע אותך מתקדם.‬
‫תודה, אחי. אני מעריך את זה.‬ ‫-כן.‬
‫היי, איזה קטע. "פריקו". אני מת עליהם.‬ ‫כמעט היינו מופע הפתיחה שלהם.‬
‫זה נהיה מאוד פוליטי. אבל הם ממש רצו אותנו.‬
‫את מי?‬
‫את הלהקה שלי, "נקניקיית עש".‬
‫מ... רגע.‬
‫אתה בנקניקיית עש?‬ ‫-כן.‬
‫איך גילית אותנו? מה... דרך "בנדקמפ"?‬
‫גם אתה מכיר אותנו?‬ ‫-כן.‬
‫סתם צחקתי.‬
‫אה.‬
‫ואתה סתם שיקרת?‬ ‫-כן.‬
‫אוי, עכשיו ממש לא נעים לי.‬
‫כדי לפצות על זה, ארוחת בוקר עליי.‬
‫אנחנו מכינים פה סנדוויץ' מעולה. טאנר!‬
‫אה, הנה אתה. אלוהים.‬
‫תכין ספיישל בשביל ה...‬
‫על איזה כלי אתה מנגן?‬
‫גיטרה.‬
‫הגיטריסט הראשי של נקניקיית דש.‬ ‫-אוקיי.‬
‫ואז ניצור בשבילך קשר עם פיטר מהמוסך.‬
‫זה מגעיל, אה?‬ ‫-זה מגעיל.‬
‫לקפה הקודם שהוא הכין היה טעם של גרביים.‬
‫והארייט רואה את קרול בחדר ההמתנה.‬
‫הן התחילו לדבר‬ ‫והבינו שיש להן את אותם סימפטומים.‬
‫ככה הן ידעו שפרד מרפי שוכב עם שתיהן.‬
‫לא!‬ ‫-אוי, אלוהים.‬
‫בדיוק כמו שקרה‬ ‫עם רות הלבנה ורות השחורה וצ'רלי סימפסון.‬
‫ברב, את לא יכולה‬ ‫להגיד "רות הלבנה" ו"רות השחורה".‬
‫אוי, אלה צבעי השיער שלהן.‬ ‫בלי זה אפשר להתבלבל.‬
‫אף אחת אחרת לא הביאה אפילו את הצמר שלה?‬ ‫-חמות מהתנור?‬
‫נכון אית'ן משופ-וויי?‬
‫אז הוא מעשן מריחואנה.‬
‫הרחתי את זה בפעם האחרונה שקניתי שם קוטג'.‬
‫מרי אן, כולם מעשנים מריחואנה.‬
‫שמים את זה בחמאה, שמים את זה בדובוני גומי...‬ ‫-שמים את זה בדובוני גומי?‬
‫טובה, את נורא שקטה היום.‬
‫את מרגישה בסדר?‬
‫היא צריכה להפסיק לעבוד בלילות.‬ ‫-את צריכה להפסיק לעבוד בכלל.‬
‫אני שונאת את זה שאת צריכה‬ ‫לנקות על ארבע עם כל הכימיקלים האלה.‬
‫אני רק סורגת. אני... רכילות לא מעניינת אותי.‬
‫וקרול והארייט יוצאות עם אותו גבר.‬
‫טוב, ברור שזה מה שהן עושות.‬ ‫לשתיהן יש את אותו טפט כבר 30 שנה.‬
‫את הטפט אני מבינה. אבל פרד?‬
‫סוול ביי היא כמו אקווריום.‬
‫זה מה שוויל היה אומר.‬
‫הוא היה אומר שהוא‬ ‫לא יכול לקנות חמאת בוטנים‬
‫בלי שכל העיר תשמע על זה תוך שעה.‬
‫ויל...‬
‫הוא זה שהכניס אותנו לרשימת ההמתנה‬ ‫של הפעוטון לקשישים הזה, צ'רטר וילג'.‬
‫כל הזמן מתקשרים אליי משם‬ ‫ושואלים מה התוכניות שלי.‬
‫הוא הכניס אותנו לרשימה ממש לפני שהוא חלה.‬
‫נראה לי שהוא פשוט דאג‬ ‫שאני אישאר בבית הזה לבד.‬
‫ויל רצה למכור אותו.‬
‫לפני 30 שנה, ישר אחרי שאריק...‬
‫אחרי שהוא נפטר.‬
‫"נעבור הלאה", הוא אמר.‬
‫"נעבור הלאה. נמכור את הבית."‬
‫לא הייתי מסוגלת.‬
‫אולי הוא צדק.‬
‫אולי אני צריכה... לעבור הלאה.‬
‫למרות שהיא גרה באקווריום יותר גדול משלי,‬
‫הגעתי למסקנה שגם המנקה רוצה להימלט.‬
‫בזכות האינטליגנציה העילאית שלי אני רגיש‬ ‫במיוחד לדרכי ההתנהגות של כל היצורים החיים.‬
‫ואני חושד שמה שהיא זקוקה לו כדי לברוח‬
‫חבוי במקום עמוק יותר.‬
‫אוי, אלוהים. אלוהים אדירים.‬
‫נו, באמת.‬
‫איזה גועל.‬
‫הנה.‬
‫אוקיי.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫מרסלוס?‬
‫איך הגעת לפה?‬
‫אה, לא, הכול בסדר.‬
‫הכול בסדר. תראה, הסתבכת פה. אוי, רק...‬
‫אוקיי, אני אטפל בזה. טוב.‬
‫הנה. בסדר, הכול יהיה בסדר. הכול...‬
‫מרסלוס.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫אומרים שבעבר היו לתמנונים קונכיות.‬
‫הוויתור עליהן היה מסוכן.‬
‫הוא הפך אותנו לחשופים לטורפים,‬ ‫אך הוא גם העניק לנו את החופש‬
‫לחמוק דרך סדקים וחריצים,‬
‫לחקור, לצוד,‬
‫וכשמתעורר הצורך, להימלט.‬
‫בכלא הזה,‬
‫הסיפוק הגסטרונומי שלי תלוי בזה.‬
‫מה ל...‬ ‫-אולם לאומץ יוצא הדופן שלי יש השלכות.‬
‫כל דקה שאני מבלה מחוץ למים‬ ‫מייבשת את עורי ומאיטה את שלושת לבבותיי.‬
‫הלילה, זה כמעט עלה לי בחיי.‬
‫מרסלוס.‬
‫היא הצילה אותי.‬
‫הפחדת אותי פחד מוות.‬
‫לא התכוונתי לגרום לה ליפול.‬
‫משכתי מתוך אינסטינקט.‬
‫כי הרגשתי את החור שבליבה.‬
‫את ייסורייה הנסתרים.‬
‫ליבה של המנקה.‬
‫עליי למצוא דרך לרפא אותו.‬
‫זה המעט שאני יכול לעשות‬ ‫כדי לגמול לה על כך שהצילה את הלבבות שלי.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫טובה!‬
‫אני לא זוכר מתי‬ ‫בפעם האחרונה ראיתי אותך כשהיה אור בחוץ.‬
‫רוצה אולי סנדוויץ' לארוחת בוקר?‬
‫טאנר.‬
‫תתחיל להכין סנדוויץ'.‬
‫זה סנדוויץ' קלאסי עם נקניקייה, ביצים‬ ‫וגבינה, אבל הסוד שלי הוא חרדל גרגרים.‬
‫לא, אני רק רוצה משככי כאבים.‬
‫למה? מה כואב לך?‬
‫לא משהו רציני, סתם נקעתי את הקרסול.‬
‫קרסול זה רציני.‬
‫טאנר!‬
‫תביא ערכת עזרה ראשונה.‬ ‫-אין צורך.‬
‫אולי תשתי כוס תה‬ ‫בזמן שאני אחבוש לך את הרגל?‬
‫אוי, אלוהים, לא.‬
‫אבל את צריכה לא לדרוך על הרגל.‬
‫ואני מקווה שטרי לא מצפה‬ ‫שתעבדי היום בלילה עם רגל פצועה.‬
‫טרי? מה קורה פה?‬ ‫-אה, היי, טובה.‬
‫נראה שחבר שלנו מרסלוס מצא דרך מילוט.‬
‫באמת?‬
‫כן, כל הזמן נעלמות‬ ‫רכיכות מהאקווריום עם השונית‬
‫והבחור פה העלה 230 גרם בחודש,‬ ‫אז עשיתי אחת ועוד אחת.‬
‫אבל את יודעת, זאת לא אשמתו.‬ ‫הם כולם נהיים ככה לקראת הסוף.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-הם מתחילים להתפרע.‬
‫רוצים להספיק ליהנות קצת.‬
‫חשבתי שיש לו עוד זמן,‬ ‫אבל אני מניח שהוא באמת כבר מזדקן.‬
‫הוא החזיק מעמד יותר מרוב האחרים.‬
‫אז לכבוד מה זכיתי לביקור ממך בשעות היום?‬
‫טוב... רק...‬
‫טובה.‬ ‫-זה שום דבר.‬
‫סתם להקה של חובבנים.‬
‫"סליפנוט" בעצם מנגנים ריפים. הם מאלתרים.‬
‫זה היה קיים מאז ומתמיד.‬ ‫-נו, באמת.‬
‫זאת הבעיה עם דור המיליונים.‬ ‫אתם לא מוכנים ללמוד מאלה שבאו לפניכם.‬
‫אני אומר שיש...‬ ‫-ג'ימי הנדריקס ניגן על גיטרה הפוכה.‬
‫אני בטוח שאלה שבאו לפניו לא היו...‬
‫אוי מיי גוד!‬ ‫-מה?‬
‫המוסכניק שלך תקע לי מחיר.‬
‫כלומר, זה... אני לא יכול לשלם את זה.‬
‫אתה לא מחפש עובדים במקרה, נכון?‬
‫רק לא מזמן שכרתי את טאנר.‬
‫ולמרות שבגדול הביצועים שלו בעבודה מחפירים,‬ ‫אני חייב לתת לו כמה שבועות להוכיח את עצמו.‬
‫אתה לא מכיר שום מקום?‬ ‫מישהו שמחפש עובדים זמניים?‬
‫זה יקר מדי. אלוהים.‬
‫רק תקפידי לנוח, טובה.‬ ‫-אוקיי. תודה, טרי.‬
‫אל תדאג.‬
‫אני אהיה בסדר.‬
‫מה יישאר לי‬ ‫בסוול ביי אחרי שאתה לא תהיה פה?‬
‫טובה, זה שוב ברוס מצ'רטר וילג'.‬
‫אני כבר יודע שאין טעם לבקש ממך‬ ‫לחזור אליי, אז אני אגיד את זה כאן.‬
‫את נמצאת ברשימת ההמתנה כבר שלוש שנים.‬
‫אם לא תשרייני לעצמך מקום עכשיו,‬ ‫את תצטרכי להתחיל מהתחלה.‬
‫אני צריך לדעת אם את רוצה אותו עד מחר.‬
‫לילה טוב, אימא.‬
‫נו, חבר, מספיק עם השטויות.‬
‫קדימה.‬
‫מה לעזאזל קורה פה?‬ ‫-מה... כלום. אני רק...‬
‫אוי, אלוהים.‬ ‫-תמנון.‬
‫כמה זמן הוא מחוץ למים?‬
‫לא יודע. פשוט מצאתי אותו‬ ‫מנסה לצאת מהדלת האחורית.‬
‫בסדר, מרסלוס, הכול בסדר, זאת אני.‬
‫אני פה. אנחנו נחזיר אותך למים.‬
‫הכול בסדר, רק תרד.‬
‫תפנה מפה את כל הדברים האלה.‬ ‫הכול בסדר. בסדר, קדימה.‬
‫קדימה, מרסלוס.‬
‫תמשיך. תפתח את המכסה.‬ ‫-איפה? איזה? מה?‬
‫תוריד את הקלמפה ותפתח את המכסה.‬
‫קדימה, מרסלוס.‬
‫זוז מפה. אוקיי.‬
‫הנה.‬
‫יופי, מרסלוס.‬
‫אוי. כן.‬ ‫-אלוהים אדירים.‬
‫או מיי גוד.‬
‫עכשיו אתה מוכן אולי להסביר את עצמך?‬
‫אמרתי לך.‬
‫מצאתי את הדבר הזה עומד לצאת מהדלת האחורית.‬ ‫-הוא לא דבר, קוראים לו מרסלוס.‬
‫ולמה הדלת האחורית הייתה פתוחה?‬ ‫-יצאתי לזרוק זבל, טוב?‬
‫ואף אחד לא אמר לי‬ ‫שזה כמו "לילה מוטרף במוזיאון" פה.‬
‫ובעצם, למען האמת אנחנו... אנחנו סגורים כרגע.‬
‫אני לא אחת מהמבקרים.‬ ‫אני טובה סאליבן, המנקה.‬
‫אני מניחה שאתה‬ ‫מי שביקשו ממנו להחליף אותי בזמן שאני...‬
‫אוקיי, כן. כן, אית'ן סיפר לי עלייך.‬
‫מצטער לשמוע על הרגל שלך.‬ ‫-זאת לא הרגל שלי, זה הקרסול.‬
‫אם הוא מתכוון לרכל, לפחות שידייק.‬
‫עכשיו פשוט תסדר פה. איזה בלגן.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אה, הוא בעצם אדום?‬
‫זה תלוי במצב הרוח שלו.‬ ‫הוא גם יכול לשנות את הדוגמה ואת המרקם שלו.‬
‫וואו.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫הביתה.‬
‫אתה לא מתכוון לסיים?‬ ‫-כבר סיימתי.‬
‫לא, תראה את הרצפה,‬ ‫וכל הזכוכיות מלאות בסימני מריחה.‬
‫גברת, אני השלמתי את כל המשימות ברשימה.‬ ‫עשיתי כל מה שטרי ביקש.‬
‫הכול גמור.‬ ‫-תראה, חברצ'יק.‬
‫יש צורה נכונה וצורה לא נכונה לעשות דברים.‬
‫סליחה, אני לא מתכוון לזלזל בך, אבל זאת‬ ‫כבר לא העבודה שלך, אז עכשיו אני זה שקובע.‬
‫אה, הבנתי.‬ ‫-כן.‬
‫אז כנראה שאני איאלץ לספר לטרי‬
‫שהבחור שהוא שכר כדי להחליף אותי‬ ‫כמעט איבד לו את התמנון.‬
‫אני אתקשר מהבית.‬ ‫-לא.‬
‫סליחה, אוקיי. אני פשוט... אני‬ ‫ממש צריך את הכס... אני צריך את העבודה הזאת.‬
‫ומארק בסדר.‬
‫מרסלוס! קוראים לו מרסלוס.‬ ‫-סליחה. מרסלוס.‬
‫הוא בסדר, ואני אף פעם לא אשאיר‬ ‫את הדלת האחורית פתוחה שוב. אני מבטיח.‬
‫אז בבקשה אל תספרי לאף אחד.‬
‫אל תספרי לטרי, הוא לא צריך לדעת מזה.‬
‫מה את עושה? למה את יושבת?‬
‫אני מניחה שאני יכולה‬ ‫להימנע מלספר לטרי כרגע...‬
‫כן.‬
‫אם תבטיח להתייחס לעבודה ברצינות.‬ ‫-כן.‬
‫ואם אתה מחויב,‬ ‫אני אשמח להעביר לך הדרכה מלאה‬
‫על איך עושים דברים בצורה הנכונה.‬
‫בטח, אוקיי, כן. את יכולה‬ ‫ללמד אותי איך משתמשים במגב או משהו.‬
‫זאת הגישה שלך? אני נותנת לך מתנה...‬
‫בני האדם והפטפוטים הבלתי פוסקים שלהם.‬
‫אם הם רק היו משתתקים,‬ ‫אולי הם היו משתמשים יותר בעיניים שלהם.‬
‫אני מצטערת על הילד... גבר... מה שהוא לא יהיה.‬
‫האמת היא שבאתי כי רציתי לספר לך‬
‫שלקחתי את המקום הפנוי בצ'רטר וילג'.‬
‫הלוואי שהיית יכול להגיד לי‬ ‫אם עשיתי את הדבר הנכון.‬
‫איך אני אמנע ממנה מלברוח מהבית שלה?‬
‫אם לא היה לה חוש ראייה נחות,‬ ‫ייתכן שהיא הייתה רואה‬
‫שלזכר קשה התפיסה הזה אולי יהיה מה‬ ‫להציע מעבר למה שההתנהגות שלו מרמזת.‬
‫אני אכן מזהה את אותו עצב בעיניו.‬
‫אוי, הנה הוא, הפועל.‬
‫האוטו עובד טוב?‬ ‫-כן. פיט נתן לי חודש לשלם עליו.‬
‫איך העבודה?‬
‫חלום שהתגשם.‬
‫אני באמת אתקן את זה ואת כל מה שצריך‬ ‫לתקן פה. אני רוצה לשלם על המגורים שלי.‬
‫אוי, אל תדאג בקשר לזה, ילד.‬ ‫נחמד לי שאתה מארח לי חברה.‬
‫בטוח שאתה לא רוצה לישון על הספה?‬ ‫-לא, אני בסדר. אבל תודה.‬
‫לילה טוב.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫אין סיכוי.‬
‫כן, תשתמש בזה. ואם זה לא יעבוד, תשתמש בזה.‬
‫אני לא נוגע במסטיק של איזשהו ילד.‬
‫אני לא מבקשת ממך ללעוס אותו,‬ ‫רק להוריד אותו מהרצפה.‬
‫עכשיו תסחט את כל המים.‬
‫תסחט את כל המים. ממש תעשה את זה בכל הכוח.‬
‫זה כל הכוח שלי.‬ ‫-אחרת יהיו מלא שלוליות.‬
‫אתה ממש חייב‬ ‫לנגב את זה חזק, הכול נדבק לזה.‬
‫תנקה את זה טוב.‬
‫הילדים אוהבים ללקק את זה.‬
‫בקושי שמים לב לזה בכלל. זה משתלב ברצפה.‬ ‫-זה נדבק לאנשים לנעליים.‬
‫בתנועות מעגליות,‬ ‫לא מלמעלה למטה. תנועות מעגליות.‬
‫אם מנגבים מלמעלה למטה‬ ‫נוצרים סימני מריחה. קדימה. כן, בדיוק.‬
‫שום דבר לא יורד בכלל.‬
‫זה יורד.‬
‫אני באמת חושב שאם אני אגרד ואוריד את זה‬ ‫זה יהיה יותר בולט. אולי אפילו יהיה שקע.‬
‫אתה מבזבז יותר זמן‬ ‫על להתווכח מהזמן שייקח לגרד אותו.‬
‫לא, לא סיימת. אתה צריך‬ ‫לקשור אותה כי אחרת היא תחליק למטה.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-לא, זה לא בסדר.‬
‫יש צורה נכונה וצורה לא נכונה לעשות דברים.‬
‫אני מודע לזה. אמרת את זה איזה 600 פעם.‬
‫אימא שלך אף פעם לא לימדה‬ ‫אותך את הדברים האלה?‬
‫לא, היא לא נשארה‬ ‫מספיק זמן כדי ללמד אותי משהו.‬
‫אוי, אני מצטערת לשמוע.‬
‫בפעם הבאה אני אקשור את זה.‬
‫טובה, זאת מרי אן.‬
‫אית'ן סיפר לי שנפלת. אוי.‬
‫אני מקווה שאת לא סובלת יותר מדי מהכאבים.‬
‫אני אקפיץ לך היום תבשיל שהכנתי,‬
‫ואם את צריכה עוד משהו תתקשרי אליי.‬
‫גברת סאליבן, היי.‬ ‫זאת ג'סיקה סנל מ"אולימפוס נדל"ן".‬
‫רק רציתי לאשר את הפגישה שקבענו.‬ ‫אני מחכה כבר לעזור לך למכור את הבית שלך.‬
‫- אולימפוס נדל"ן -‬
‫טובה?‬
‫ברב! זאת באמת היא!‬
‫מה את עושה בעיר? את צריכה להיות בבית,‬ ‫לתת לכף הרגל שלך להחלים.‬
‫אני... הולכת לקנות צמר.‬
‫אוי, בואי תיכנסי רגע.‬
‫אנחנו בדיוק מתכננות‬ ‫את מסיבת הפרידה ממרי אן.‬
‫אה.‬ ‫-כן, תיכנסי.‬
‫אה, יופי.‬
‫סוף סוף. ידענו שיום אחד תבואי.‬
‫אני צריכה ללכת לקנות צמר. שומרים לי‬ ‫את פקעת הצמר הירוקה האחרונה בחנות...‬
‫אוקיי, אבל קודם,‬ ‫מה דעתך על החדר האחורי ב"בלו קאנו"?‬
‫מה?‬ ‫-בשביל ארוחת הפרידה ממרי אן.‬
‫היא מתה על הלחמניות שלהם.‬
‫זה לא אומר שכולנו צריכות לסבול.‬
‫נראה לי שיוצא לי עשן מהרול מאחורה. הארייט?‬ ‫-אה.‬
‫לפני שאני שוכחת, זה נכון‬ ‫שהקבצן מחליף אותך באקווריום?‬
‫הוא לא קבצן.‬
‫אית'ן סיפר לי שהוא בא לפה‬ ‫כדי לחפש מישהו שחייב לו כסף.‬
‫זה קטע של גנגסטרים.‬ ‫זה ממש נשמע לי של גנגסטרים.‬
‫מעניין את מי הוא מחפש.‬
‫סיימן ברינקס.‬
‫כן, היה ממש קשה לתפוס אותו.‬
‫כן, אני מניחה שזה בכוונה. הוא איש די חשוב.‬
‫אני יודע. הוא איל נדל"ן ענק.‬
‫אבל אני יודע‬ ‫שהוא מאוד יודה למי שיקשר בינינו,‬
‫אז חשבתי שבתור מתווכת כזאת מצליחה‬ ‫ומשפיעה אולי תרצי לשחק את הגיבורה.‬
‫הוא בונה משהו חדש במרכז העיר.‬
‫יכול להיות שיש לי‬ ‫את הטלפון של מנהל העבודה.‬
‫מדהים.‬ ‫-אני הולכת לבדוק.‬
‫ג'סיקה?‬
‫איפה ג'סיקה?‬
‫הלכה רגע למשרד מאחורה.‬ ‫היא מטפלת בשבילי במשהו חשוב.‬
‫ברור, אחי. ג'סיקה!‬ ‫-מה זאת אומרת? מה זאת אומרת "ברור"?‬
‫זאת אומרת שג'סיקה‬ ‫מוכרת בתים שעולים מיליוני דולרים,‬
‫ואתה נראה כאילו שאתה עדיין לא לגמרי‬ ‫מסוגל לגדל זקן והחנות שלך פתוחה, אז...‬
‫אלוהים ישמור, אייברי!‬ ‫-שוב סגרת את המים החמים?‬
‫כדי להוזיל את החשבונות שלנו.‬ ‫לא כולם מתקלחים בעסק שלהם.‬
‫טוב, אבל אני עושה סאפ לפני העבודה,‬ ‫את יודעת את זה, ואני משלמת לך שכר דירה,‬
‫אז בבקשה תשאירי את המים בטמפרטורה שאפשר‬ ‫להתקלח בה, טוב? כי אחרת אני אחזור מחר.‬
‫אתה בסדר? אתה נראה ממש מודאג.‬
‫כן.‬
‫סליחה, מי זאת הייתה?‬
‫אני כן יכול לגדל זקן.‬ ‫-סליחה, מה?‬
‫רק אמרתי שאני כן יכול לגדל זקן.‬ ‫כאילו, זקן די מרשים.‬
‫או זקן תיש או שפם.‬
‫כל סוג של שיער פנים, בעצם.‬ ‫-אה.‬
‫וואו, עכשיו אני‬ ‫סוף סוף אוכל לישון כמו שצריך בלילה, תודה.‬
‫- ויילד טייד -‬
‫היי, סליחה.‬
‫את תמיד מתייחסת ככה ללקוחות שלך?‬
‫כי תכננתי אולי לקנות כמה גלשני גלים,‬ ‫אבל עכשיו אין סיכוי שאני אקנה.‬
‫אוף, תכננת לקנות גלשני גלים, אה?‬
‫כן.‬ ‫-וואו.‬
‫כן, אלה גלשני סאפ.‬
‫נכון, אוקיי. אני קורא להם גלשני גלים.‬ ‫הנחתי שהלקוח תמיד צודק, אז...‬
‫אלה שני דברים שונים. ואני יכולה לדבר‬ ‫לאנשים איך שבא לי כי זאת החנות שלי, אז...‬
‫כן, לגמרי.‬
‫את... את הבעלים?‬
‫כן.‬ ‫-אבל את בגילי בערך.‬
‫כן, נראה לי שזה יותר מעיד על בעיה אצלך.‬ ‫אתה נראה כמו מישהו שגר באוטו שלו.‬
‫אז הבדיחה על חשבונך,‬ ‫כי אני באמת גר באוטו שלי.‬
‫זה ואן קטן ומגעיל‬ ‫שאימא שלי מתה בתוכו ממנת יתר.‬
‫אז...‬ ‫-אה.‬
‫אני מצטער.‬
‫לא, אני מצטערת. לא הייתי נחמדה.‬ ‫-אני מצטער שאמרתי את זה.‬
‫כואב לך הצוואר או...‬ ‫-כן.‬
‫אני ישן על מזרן דקיק מקצף, אז...‬
‫זה לא כזה נורא.‬
‫קח, תנסה את זה.‬
‫זה טייגר באלם שיש בו שמן קנאביס.‬
‫אה, אני בסדר, תודה.‬ ‫-פשוט קח את זה. על חשבון הבית.‬
‫זה ממש נחמד מצידך, תודה.‬
‫הייתי מציעה לך מקלחת, אבל...‬ ‫-זה יהיה יותר כמו אמבטיית קרח.‬
‫כן.‬ ‫-אז אני פשוט אלך להתרחץ בזה.‬
‫אוקיי.‬
‫לא.‬
‫אין מצב. אוי, סליחה.‬
‫היי! תסתכל לאן אתה הולך!‬ ‫-לאט. היי.‬
‫אדוני השוטר!‬
‫אני נוסע.‬
‫הגיר לא משקר.‬ ‫-הייתי בפנים לחמש דקות, אחי!‬
‫קצת התחשב...‬ ‫-היי. תירגע.‬
‫גברת סאליבן.‬ ‫-אה, לא.‬
‫שמעתי שנפלת. את מרגישה בסדר?‬
‫אה, אני בסדר. זה...‬ ‫כואב לי, אבל אני... אוי, אלוהים.‬
‫אני מקווה שלא גרמתי לחבר הטוב שלי...‬
‫קמרון.‬ ‫-קמרון, להסתבך בצרות.‬
‫היה כל כך נחמד מצידו‬ ‫להקפיץ אותי לעשות סידורים היום.‬
‫אני אשמח לשלם קנס אם הוא יקבל...‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫טוב.‬ ‫-בפעם הבאה רק תחנה במגרש בפינה, אוקיי?‬
‫אוקיי.‬ ‫-כן.‬
‫במגרש בפינה. אנחנו נחנה במגרש בפינה.‬
‫תיכנס לאוטו.‬ ‫-אוקיי.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫תודה שעשית את זה.‬
‫אלוהים, איזה מניאק.‬
‫אוי, די, הוא רק עשה את העבודה שלו.‬
‫אתה לא יכול להתעלם מהחוקים בעזות מצח‬ ‫ואז להיות מופתע מההשלכות.‬
‫לא עשיתי שום דבר ב"עזות נצח". אני... הוא...‬
‫איכס.‬
‫איכס, איכס.‬ ‫-אוקיי, זה לא...‬
‫אני מקווה שאת שביל הגישה של אית'ן‬ ‫אתה משאיר קצת יותר מסודר מזה.‬
‫כן, אני כן. לא היה לי זמן ל...‬
‫אני אכין לך‬ ‫שמן לימון וחומץ כדי שתוכל לנקות פה.‬
‫אוי, תודה רבה לך.‬
‫על לא דבר.‬
‫אלוהים.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫סליחה על הבלבול. חשבתי שקבענו אצלי במשרד.‬ ‫-כן, זה באמת מה שקבענו. עיכבו אותי.‬
‫כן. אז זה הבית.‬ ‫אבא שלי בנה אותו בהתחלה כבקתת עץ.‬
‫יש בו כמה דברים משונים.‬
‫אבל יש נוף יפה.‬
‫אה, לא צחקת.‬
‫אני יודעת. זה מקסים, נכון?‬
‫הפרטים הקטנים ממש מדהימים.‬ ‫-תודה.‬
‫אה, אמרת שיש עוד חדר שינה?‬
‫כן, הוא בהמשך המסדרון מצד ימין.‬
‫זה בית מהמם.‬
‫כמה אופי. אני בטוחה שהוא יימכר מאוד מהר.‬
‫כן. ג'סיקה, אני אודה לך‬ ‫אם תוכלי להיות דיסקרטית בקשר לזה.‬
‫עדיין לא סיפרתי לאף אחד שאני עוברת.‬ ‫-אה, ברור.‬
‫ו... את יודעת, מאחר שזאת עיר קטנה‬
‫ושאנשים בסוף תמיד אומרים דברים,‬
‫אולי כדאי לעשות סדר יסודי בכל החדרים,‬
‫רק כדי לא להזכיר לאף אחד...‬
‫דברים טרגיים.‬
‫סליחה. אני מאחר.‬ ‫סליחה. ניסיתי לתפוס את סיימון ההוא. שיהיה.‬
‫הבחור ממועדון "9:30" סוף סוף חזר אליי,‬
‫והוא חושב שאולי הוא יוכל‬ ‫לשבץ אותנו להופיע בסתיו. נראה לי שהוא...‬
‫מה?‬
‫כן, הסיבה שרצינו שניפגש בזום היא כי...‬
‫אנחנו חושבים שאולי‬ ‫נקניקיית עש צריכה לצאת לפגרה.‬
‫כאילו, פגרה תמידית אולי.‬
‫מה? מה זאת אומרת?‬
‫תראה, אחי, אתה לא פה.‬
‫כאילו, עומד להיוולד לנו תינוק, אז...‬ ‫-כן...‬
‫אבל אני חוזר בקרוב, ותוכלו‬ ‫להביא איתכם את התינוק כשנצא לסיבוב הופעות.‬
‫אוי, וואו, אני לא רוצה‬ ‫להביא את התינוק לסיבוב הופעות.‬
‫סליחה, על מה אתם מדברים? זאת הלהקה שלנו.‬
‫זאת הלהקה שלנו. היא החיים שלנו.‬
‫נו, אחי.‬
‫זה כיף, אתה יודע, אבל היא לא החיים שלנו.‬
‫כאילו, באת ל... כמה? חצי מהחזרות שלנו?‬
‫לא.‬ ‫-וזה עוד כשהן היו בסלון שלנו.‬
‫נראה לי שאתם לא מבינים.‬
‫אני עומד לקבל סכום כסף מאוד גדול.‬ ‫-קם.‬
‫כאילו סכום של להקליט ולהוציא אלבום.‬ ‫-קם.‬
‫אחי, אנחנו אוהבים אותך.‬ ‫אתה תמיד מבטיח הבטחות ואתה לא מקיים.‬
‫ואז היא התקרבה אליי‬ ‫ואמרה בצורה מאוד נחמדה...‬
‫אתה יודע, היא אמרה,‬ ‫"בהתחשב בזה שאנשים יאמרו דברים..."‬
‫אני יודעת שאנשים אומרים דברים.‬ ‫יש רכילות ויש שמועות. כלומר, יש...‬
‫הם עדיין מסתכלים עליי כאילו שאני... כאילו...‬
‫מה השע... איפה קמרון?‬
‫אוי, אלוהים אדירים.‬
‫היא נפצעה לפני זמן רב,‬ ‫אך הפצע עדיין מכאיב לה.‬
‫אני יכול להבין.‬
‫גם אני חי תחת עינם הפקוחה של שכנים איומים,‬
‫תזכורת מתמדת לפציעה הקשה ביותר בחיי.‬
‫אני מעדיף לא לדבר על זה.‬
‫קמרון!‬ ‫-אני רק מסיים עם זה.‬
‫אתה מאחר בשעה.‬
‫הבטחתי לאית'ן שאני אתקן לו את הדלת,‬ ‫אז אני מתקן לו את הדלת.‬
‫לא אכפת לי מה התירוץ.‬ ‫יש לך עבודה. יש לך אחריות.‬
‫מה הבעיה שלך?‬ ‫אני עושה משהו נחמד בשביל חבר שלך.‬
‫והיה לי יום ממש נוראי.‬ ‫-אני לא צריכה לשמוע את התירוצים שלך.‬
‫ואני לא צריך את העזרה שלך.‬ ‫אני יודע איך לשטוף רצפה מחורבנת, טוב?‬
‫בסדר.‬
‫בסדר. אלה החיים שלך,‬ ‫זאת העבודה שלך, מה אכפת לי?‬
‫מה קרה?‬
‫היא באה עד לפה‬ ‫רק כדי לצעוק עליי כי אני טיפה מאחר.‬
‫אוי, לעזאזל, קמרון.‬ ‫אני זה שהמליץ עליך לעבודה הזאת.‬
‫זאת לא אשמתי, אוקיי?‬
‫היא משוגעת. היא תמיד מדברת על הצורה‬ ‫הלא נכונה לעשות דברים, הצורה הכן נכונה.‬
‫זה...‬ ‫-זה כל מה שיש לה.‬
‫אוקיי, סליחה, לא ידעתי שאתם ביחד.‬
‫אנחנו לא.‬
‫היא פשוט עברה הרבה דברים.‬
‫בעלה חלה ומת, ואיך שהיא איבדה את הבן שלה.‬
‫והדברים הנוראיים שאנשים אמרו.‬
‫לטובה היה בן?‬
‫אין לי זכות לספר את הסיפור הזה.‬
‫אבל אני אגיד לך דבר אחד. היא אישה נהדרת.‬
‫והיא הייתה אימא נהדרת.‬
‫- קמרון - שמן לימון, קמרון - חומץ -‬
‫המנקה לא חזרה באותו לילה.‬
‫או בלילה שלמחרת.‬
‫כפי שאתם בטח מתארים לעצמכם, התגעגעתי אליה.‬
‫מה?‬
‫מעגלים, אוקיי.‬
‫זה יותר טוב? מזה אתה מרוצה?‬
‫אני אסתפק בזה.‬
‫אבל אז קרה משהו.‬
‫הנער החל לדבר.‬
‫לא שווה יחסית לעיר קטנה.‬
‫היא שווה באופן אובייקטיבי.‬
‫אולי יותר מדי שווה.‬
‫סביר מאוד להניח.‬
‫ומהרגע שהוא התחיל, הוא לא הפסיק.‬
‫הוא דיבר על הרצון שלו בבת זוג.‬
‫אפשר לעזור לך?‬
‫ועל אם שילדה אותו אך לא גידלה אותו.‬
‫היא הייתה אפילו יותר דפוקה ממני.‬
‫וידעתי את זה, אתה מבין?‬
‫אפילו בתור ילד, ידעתי שיש לה בעיות.‬
‫על ילדות של היסחבויות מדודה,‬
‫לחבר, למחילה זרה.‬
‫ועל הבשורה שאימו מתה לאחרונה.‬
‫במאורה עם הגלגלים‬ ‫שבה היא התבצרה במשך שנים.‬
‫הם אמרו לי ש"ירשתי" את האוטו. אתה מבין?‬
‫כאילו שזה איזו... מתנה.‬
‫כשבעצם, זה חתיכת חור מצחין.‬
‫בפנים, הוא מצא את האוצרות שהיא צברה.‬
‫חפצים שהיו שייכים להוריו.‬
‫- אס. בי. -‬
‫וטבעת שהייתה שייכת לאביו.‬
‫שחשפה רק את העובדה שהוא אהב...‬
‫- צלופחים -‬
‫צלופחים.‬
‫כן, סיימון ברינקס.‬
‫מאוד חשוב שאני אדבר איתו.‬
‫ומתברר שהוא היה חמקמק בדיוק כמוהם.‬
‫הלו?‬
‫יש!‬
‫יש! סליחה.‬
‫אני מניח שהפטפוטים שלו היו מלמדים,‬
‫אבל גם מתישים,‬
‫ודאגתי שהחמצתי את ההזדמנות לעזור למנקה.‬
‫לא לקחתי לו בירות. תפסיקי לנדנד לי.‬ ‫-אתה משקר!‬
‫אריק, אל תלך כשאני מדברת איתך.‬ ‫-עופי לי מהפרצוף!‬
‫אריק, אנחנו יכולים לדבר על אתמול?‬
‫לא, אימא, אל תיכנסי.‬
‫הייתי חייב לעשות משהו.‬
‫לא השארתי דלתות פתוחות‬ ‫אבל חיפשתי בכל מקום ו... אני לא מוצא אותו.‬
‫אוקיי, אני כבר באה.‬
‫ראיתי אותו כשנכנסתי,‬ ‫ואז ראיתי אותו שוב כששאבתי אבק.‬
‫ואז נכנסתי כדי להגיד לילה טוב, והוא נעלם.‬
‫להגיד לילה טוב?‬
‫כן.‬ ‫-אה, יופי.‬
‫לא...‬
‫אוי, הנה הוא.‬
‫הוא סתם עבד עליך.‬
‫תמנונים הם אשפים בהסתתרות.‬
‫מצחיק.‬
‫בדיחה מצחיקה.‬
‫אנחנו יכולים להתאים את עצמנו‬ ‫לכל סביבה כדי להונות ולתמרן את שכנינו.‬
‫הערב, מעט הסוואה פשוטה‬ ‫הספיקה כדי לפתות את המנקה לשוב אל הנער.‬
‫טוב לראות גם אותך, ידידי.‬
‫אוי, מה לעזאזל?‬
‫הוא משחק איתך.‬
‫קדימה. הוא לא יפגע בך.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫הנה היא שוב.‬
‫התחושה המוכרת הזאת.‬
‫סליחה שהייתי כזה מגעיל באותו ערב.‬
‫צדקת שנזפת בי.‬
‫מצאת את מי שחיפשת?‬
‫לא.‬
‫סיימון ברינקס ממש לא רוצה שימצאו אותו.‬
‫סיימון ברינקס, היזם?‬ ‫-כן.‬
‫אוי, אני מצטערת לשמוע.‬ ‫כלומר, עסקאות נדל"ן זה דבר מאוד מסובך.‬
‫לא, זאת לא עסקה. הוא אבא שלי.‬
‫כלומר, טכנית.‬
‫ביולוגית, או איך שלא קוראים לזה.‬
‫הוא עזב את אימא שלי כשהיא הייתה בהיריון.‬
‫עד לפני כמה חודשים בכלל לא ידעתי מי הוא,‬ ‫ואז גיליתי שהוא עשיר בטירוף,‬
‫אז באתי לפה כדי לקבל‬ ‫את דמי המזונות שהוא חייב לי על 18 שנה.‬
‫אבל אני לא מוצא אותו.‬
‫טוב, הוא בהחלט פספס‬ ‫הזדמנות להכיר אדם מאוד... נועז.‬
‫תודה.‬ ‫-על לא דבר.‬
‫כל אחת משמונה הזרועות שלי‬ ‫מכוסה בכפתורי הצמדה,‬
‫שמסוגלים לחוש, להריח ולטעום.‬
‫האותות שאני קולט בנגיעה אחת הם‬ ‫מעבר ליכולת התפיסה המוגבלת של בני האדם.‬
‫אכן, סביר להניח‬ ‫שבזרוע אחת שלי יש יותר אינטליגנציה‬
‫מאשר בגולגולת שלמה של בן אדם.‬
‫למרות שהראייה שלי מתעמעמת מיום ליום,‬ ‫כפתורי ההצמדה שלי זיהו את הדבר הבא.‬
‫המנקה והנער סובלים מייסורים דומים.‬
‫אם אעזור לאחד מהם אולי ארפא את השני.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫איך עשית את זה?‬
‫אית'ן עזר לי. הוצאנו‬ ‫את הזכוכית וניקינו את הכתמים עם אצטון.‬
‫נחמד מצידו.‬
‫טוב, הוא ידע שזה ישמח אותך.‬
‫אתה יודע, חשבתי על משהו.‬ ‫כשחיפשת את סיימון ברינקס,‬
‫בדקת בספר טלפונים?‬
‫ספר טלפונים?‬
‫כאן את גרה?‬ ‫-כן.‬
‫חכה, אני אביא את הספרים.‬
‫אוקיי.‬
‫למה לעזאזל את עובדת באקווריום?‬ ‫-אני אוהבת להעסיק את עצמי.‬
‫העץ הזה מהמם.‬
‫אבל הקרש ברצפה פה קצת רופף.‬
‫אלה מלכודות המוות שלי.‬ ‫"המצמררות" כל הזמן מזכירות לי.‬
‫המה?‬ ‫-אוי, אלוהים, הנה זה.‬
‫הנה זה. ס. ברינקס.‬
‫כן, כאן.‬
‫אלוהים אדירים.‬ ‫-אז...‬
‫כן, הנה זה.‬
‫תלחץ על הכפתור.‬ ‫-אוקיי.‬
‫הגיוני.‬
‫המספר לא מחובר.‬
‫אתה לא יכול להתייאש בכזאת קלות.‬ ‫תראה, יש לך כתובת.‬
‫זה באלזבת', 80 ק"מ מפה.‬
‫אוקיי, אין סיכוי‬ ‫שהאוטו שלי יחזיק מעמד 80 ק"מ.‬
‫לי יש אוטו.‬
‫הייתי מציעה לנהוג,‬ ‫אבל אני לא נוהגת על כבישים מהירים.‬
‫אני יכול לנהוג.‬
‫מה זה?‬
‫זאת הלהקה שלי.‬
‫יש לך להקה?‬ ‫-כן, נקניקיית עש.‬
‫נקניקיית עש?‬
‫כן, זה... כן. זה לא היה הרעיון שלי.‬
‫טוב, זה...‬
‫קצבי.‬
‫אוקיי, אז מה את אוהבת?‬ ‫את קני ג'י ומייקל בובלה? יש לך כאן דיסקים?‬
‫מה יש לך? אין מצב, קסטות?‬ ‫-לא.‬
‫איזה של פעם זה.‬ ‫-הן לא שלי. אני בכלל לא...‬
‫"מאדהאני"? איך זה‬ ‫שיש לך טעם כזה טוב במוזיקה?‬
‫אני לא רוצה לשמוע את זה.‬ ‫-או מיי גוד.‬
‫רדיוהד? לא שמעתי את זה איזה 20 שנה.‬
‫לא, באמת. אני לא רוצה להקשיב לזה.‬ ‫-אוקיי, רק שיר אחד. רגע.‬
‫אוקיי.‬ ‫-אוי, אלוהים, לא.‬
‫טובה, זה "לא ניתן".‬
‫זה כנראה השיר מ"פבלו האני"‬ ‫שאנשים הכי ממעיטים בערכו.‬
‫לא, זה רועש מדי.‬
‫זה יישמע הרבה יותר טוב‬ ‫אם תוציאי את האצבעות מהאוזניים.‬
‫ואנחנו נקשיב לכל השיר,‬ ‫זה החוק כשיוצאים לרוד טריפ.‬
‫מה? לא, מה פתאום.‬ ‫-רגע. לא, מה את עושה?‬
‫לא מסמסים באמצע נהיגה.‬
‫אוקיי.‬ ‫-זה החוק כשיוצאים לרוד טריפ.‬
‫בוא נראה. מישהי‬ ‫בשם אייברי אומרת שהפיברגלס...‬
‫למה הפונט כל כך קטן?‬ ‫-את לא יכולה פשוט לקרוא לאנשים את ההודעות.‬
‫זאת אייברי מהחנות של הגלשנים?‬ ‫-כן.‬
‫אתם יוצאים ביחד?‬
‫לא, אנחנו רק... אנחנו מתכתבים. כאילו, בקושי.‬ ‫אני פשוט... אני פשוט משחק אותה אדיש.‬
‫מי יודע מה זה אומר. מה אתה רוצה שאני אענה?‬
‫אני לא רוצה שתעני.‬ ‫אני אכתוב לה מחר. תניחי את הטלפון.‬
‫מה? אם אתה רוצה אי פעם לצאת עם מישהי‬ ‫כמו אייברי אתה חייב לקחת אותה ברצינות.‬
‫אני לוקח אותה ברצינות.‬ ‫זה נקרא לפלרטט. אני מפלרטט.‬
‫לפלרטט? מה זה לפלרטט?‬ ‫לפלרטט זה כלום. זה לקשקש ולעשות עיניים ו...‬
‫כל מה ששווה משהו דורש זמן ומאמץ.‬
‫אוקיי.‬
‫מה זה?‬ ‫-מה?‬
‫את מתקשרת אליה.‬ ‫-לא, אני לא.‬
‫את... טובה, תנתקי.‬ ‫-לא התקשרתי אליה.‬
‫כן, את מתקשרת אליה עכשיו. תנתקי.‬ ‫-אני לא.‬
‫טובה.‬
‫הלו?‬ ‫-לא.‬
‫שלום, אייברי.‬
‫כן, אני התקשרתי אלייך או שאת התקשרת אליי?‬ ‫-פשוט תנתקי.‬
‫אה, לא. לא, זאת טובה סאליבן.‬ ‫-או מיי גוד.‬
‫אני פה באוטו עם קמרון, והוא נוהג,‬ ‫אז הוא לא יכול להתכתב איתך כרגע.‬
‫סליחה.‬
‫והוא רוצה להזמין אותך לדייט אמיתי.‬
‫אולי תלכו לעשות סאפ ביחד מתישהו?‬
‫מה את עושה?‬
‫טוב, אני חייבת לומר לך‬ ‫שמאוד נחמד להיות איתו, אבל...‬
‫כן, טוב, הם כולם ככה, לא? כן.‬
‫אתה יכול ביום ראשון?‬
‫הוא אומר שביום ראשון זה מעולה.‬
‫כן, אני חושב שזה...‬
‫כן.‬ ‫-אני חושב שזה הבית.‬
‫כן.‬
‫אוקיי, אז אני פשוט אלך...‬
‫אני פשוט אלך לצלצל בפעמון.‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫זה דבילי. כאילו, נכון?‬
‫זה... כי טכנית אני בטח נחשב לסטוקר שלו, לא?‬ ‫-קמרון.‬
‫מגיע לך שהוא יקדיש לך קצת זמן.‬ ‫אז די עם זה.‬
‫כן, אוקיי.‬ ‫-קח הרבה אוויר. תוציא אותו, טוב?‬
‫אוקיי.‬ ‫-אוקיי.‬
‫תהיה מנומס.‬ ‫-כן. אוקיי.‬
‫תעמוד זקוף.‬
‫היי. אני מחפש את סיימון ברינקס.‬
‫סיימון? למה לעזאזל שהוא יהיה פה?‬ ‫-מצאתי את הכתובת שלו בספר טלפונים.‬
‫מה אתה? מתרומם, או משהו?‬
‫עזוב אותי לפני שאני מתקשר למשטרה.‬
‫לך מפה!‬ ‫-סליחה.‬
‫לא. זה לא היה טוב.‬
‫מה קרה?‬ ‫-הוא מאוד כעס.‬
‫למה שהוא יכעס?‬ ‫-אני לא יודע, אבל אני לא רוצה לגלות.‬
‫לא, לא נסענו עד לכאן‬ ‫רק כדי שהוא יעליב אותך.‬
‫ממש לא.‬ ‫-לא, טובה, מה את עושה? לא.‬
‫בשום אופן לא.‬ ‫-טובה, אני אומר לך.‬
‫טובה, אני רציני. לא, טובה, די.‬
‫אוי, אלוהים.‬ ‫-תתבייש לך.‬
‫אני ממש מצטער, אדוני.‬ ‫-מי את לעזאזל?‬
‫אני טובה סאליבן,‬ ‫והבחור הצעיר הזה נסע אלפי קילומטרים.‬
‫אם הוא לא יורד לי מהשטח,‬ ‫אני אבעט אותו בחזרה למקום שממנו הוא בא.‬
‫אתה תקשיב לי, אדוני.‬ ‫הוא החליט לתת לך הזדמנות שנייה ש...‬
‫טובה, זה לא סיימון.‬
‫טוב, זהו זה.‬ ‫אם אתה אומר את השם הזה עוד פעם אחת...‬
‫עוד פעם אחת!‬ ‫-מהר.‬
‫עופו מפה.‬ ‫-אנחנו הולכים.‬
‫אנחנו הולכים. אני הולכת.‬ ‫-קדימה, יא חתיכת נקבה!‬
‫קדימה! תיכנסי לאוטו.‬ ‫-אנחנו הולכים!‬
‫אני רצה הכי מהר שאני יכולה. טוב, נכנסתי.‬ ‫-ואל תחזרו!‬
‫זה היה אקדח?‬
‫כן, נראה לי שזה היה אקדח.‬ ‫-אוי, אלוהים.‬
‫חגורות בטיחות. לא! רגע! חגורות!‬ ‫-לא, אין לנו זמן!‬
‫טוב... מה שבטוח זה‬ ‫שהאיש הזה לא היה קרוב משפחה שלך.‬
‫אין סיכוי.‬
‫צא ביציאה הזאת. צא ביציאה כאן.‬
‫איך את מכירה את המקום הזה?‬
‫תמיד אהבתי חופים שקטים.‬
‫כשאריק... אריק זה הבן שלי.‬ ‫כשהוא היה קטן הוא אהב כוכבי ים,‬
‫ובעלי, ויל, היה עוזר לו‬ ‫לאסוף כוכבי ים במשך יום שלם.‬
‫הוא היה חופר בחול ומרים אבנים.‬
‫הוא נשמע כמו אבא טוב.‬
‫כן.‬
‫הוא היה אבא מאוד טוב.‬
‫אני מצטערת שלא מצאת את סיימון.‬
‫אה, לא, זה...‬ ‫זה דווקא מתאים לקיץ שעובר עליי.‬
‫האוטו שלי מתקלקל,‬ ‫הלהקה שלי מתפרקת, אימא שלי... מתה.‬
‫לפני שהיא עזבה, היא תמיד הייתה אומרת לי‬
‫כמה אבא שלי התרגש‬ ‫מזה שעומד להיוולד לו ילד.‬
‫היא כל הזמן אמרה את זה.‬ ‫אני לא יודע למה. תמיד תהיתי כזה...‬
‫למה היא הייתה‬ ‫צריכה לזרות לנו מלח על הפצעים?‬
‫אבל אני... אני לא יודע.‬ ‫כנראה שהיא הייתה צריכה להאמין בזה, או...‬
‫ואז כשגיליתי איך קוראים לו‬ ‫וכשמצאתי את הטבעת שלו,‬
‫זה היה כאילו...‬
‫זה היה כאילו‬ ‫שגם אני הייתי צריך להאמין בזה.‬
‫סתם השליתי את עצמי לגמרי.‬
‫טוב...‬
‫לפעמים אנחנו חייבים להשלות את עצמנו.‬
‫אני באמת לא יודע מה לעזאזל אני עושה.‬
‫אם אני צריך להישאר או ללכת,‬ ‫או לאן ללכת, או... למה אני פה בכלל.‬
‫כן. אני מכירה את ההרגשה.‬
‫זהו היום ה-1,423 שלי בשבי.‬
‫אוי, אלוהים. מה זה?‬
‫מה?‬
‫אוי, לא, לא עשית את זה הרגע. בעצם...‬ ‫-אה, אופס, זה היה לגמרי בטעות.‬
‫אני עדיין רחוק מהבית.‬
‫אבל בזכות הפיקחות שלי,‬ ‫אני רואה שבין בני האדם מתפתחת סימביוזה.‬
‫יש לנו עבודה.‬
‫קמרון?‬
‫כן.‬ ‫-היי, הנה אתה. היי.‬
‫היי, טובה.‬ ‫-זה היה יפה. טרי ניסה לתפוס אותך.‬
‫שכחת את המפתח,‬ ‫אז אמרתי שאני אקפיץ לך אותו.‬
‫הנה הוא.‬ ‫-תודה, טובה.‬
‫זה היה יפה. אני... אני צריכה לזוז. ביי ביי.‬ ‫-אוקיי.‬
‫לך.‬
‫טובה!‬ ‫-כן?‬
‫לא תישארי לשתות בירה?‬ ‫-אה, לא, תודה. תו...‬
‫אה, אית'ן, אני רוצה להודות לך‬ ‫על זה שהצעת שקמרון יחליף אותי.‬
‫זה פשוט... זה יצא ממש טוב, אז תודה.‬ ‫-את לא צריכה להודות לי על כלום.‬
‫אבל...‬
‫אני אשמח להזמין אותך לשתות תה.‬
‫הסמקה.‬
‫אוקיי.‬
‫אחד מפגמי התכנון הרבים של בני האדם.‬ ‫-בסדר.‬
‫שינוי הצבע שלהם לא מספק שום הגנה.‬
‫בניגוד למה שקורה אצל תמנונים, הוא מושך‬ ‫תשומת לב דווקא כשהם הכי רוצים להסתתר.‬
‫טובה, את פה?‬ ‫-טובה?‬
‫היי!‬
‫טובה!‬ ‫-או, הנה היא.‬
‫זה מה שאת לובשת?‬ ‫-מה אתן עושות פה?‬
‫באנו לעזור לך להתארגן לדייט שלך.‬
‫אה, לא...‬ ‫-הבאתי עוגיות.‬
‫מי סיפר לכן?‬
‫תני לי לראות.‬ ‫-מה?‬
‫את הולכת עם העגילים האלה?‬ ‫-כן, אני אוהבת את העגילים שלי.‬
‫טוב. אז אולי זה? קחי את השרשרת שלי.‬
‫ג'ניס, אני לא רוצה את השרשרת שלך.‬ ‫-הבאתי לך ג'קט.‬
‫אני לא רוצה ללבוש את הג'קט שלך.‬ ‫-לפחות תמרחי קצת אודם.‬
‫בנות, זה מטופש.‬
‫זה לא דייט.‬
‫אני הולכת לשתות תה עם אית'ן.‬
‫את יוצאת לשתות משהו‬ ‫עם גבר שדלוק עלייך כבר שנה.‬
‫הוא לא דלוק עליי.‬
‫טובה, הוא משוגע עלייך. ובצדק.‬
‫את מציאה.‬
‫אוי, אלוהים. את פשוט לגמרי יצאת...‬
‫זה דייט?‬ ‫-אם הוא קיצץ את הזקן שלו, זה דייט.‬
‫לא, יודעים לפי הבגדים.‬
‫אם זה דייט, הוא ילבש חולצה מכופתרת.‬ ‫אם זה סתם תה, הוא יתלבש יותר זרוק.‬
‫הכי חשוב, יש לך אמצעי הגנה?‬
‫ברב!‬ ‫-ברב. אוי, תהיי רצינית.‬
‫אוי, הוא הגיע. צריך להתחבא.‬
‫טוב.‬ ‫-מאחורי הספה.‬
‫פשוט צאו מהדלת שדרכה באתן.‬ ‫-לא, אנחנו נכנסות.‬
‫וששש. תהיו בשקט לשם שינוי.‬
‫שלום, אית'ן.‬ ‫-טובה. את נראית נהדר.‬
‫תודה.‬
‫סליחה שקצת איחרתי.‬ ‫הייתי צריך לקצץ את הזקן שלי.‬
‫מוכנה?‬ ‫-אתה נראה טוב. בטח.‬
‫כן, אז כשאתה מוכן, פשוט תעמוד.‬ ‫-כן.‬
‫אוקיי.‬
‫כן, לא, כי פה למטה יותר נחמד, לא? אז...‬
‫נראה לי שתרוויח יותר מהשיעור אם תעמוד.‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬ ‫-תכופף קצת את הברכיים.‬
‫אתה מסתדר.‬
‫יופי.‬ ‫-את עושה את זה כל יום?‬
‫לפעמים פעמיים. זה מאוד מדיטטיבי.‬
‫כן, לא, זה מאוד מרגיע.‬
‫אתה רצית ללמוד.‬ ‫-לא, זה היה הרעיון של טובה.‬
‫אני חשבתי... הספיק לי רק לדבר על סאפ.‬
‫נראה לי שאני גבוה מדי לספורט הזה.‬ ‫-אתה יודע מה? זה לא באמת אפשרי.‬
‫נראה לי שאני... כן. אולי אני היוצא מן הכלל.‬
‫והחליפות האלה אמורות‬ ‫לעצור את זרימת הדם למוח?‬
‫כן, אתה אמור להרגיש כאילו שאתה‬ ‫עומד להתעלף. זה אומר שלבשת אותה טוב.‬
‫אה, אוקיי, אז אני בסדר אם ככה.‬
‫אתה יודע מה? אולי תנסה להיות בשקט.‬ ‫אולי זה יעזור לך להתרכז.‬
‫אוקיי.‬
‫כשפרשתי מהעבודה בנמל,‬
‫נסעתי בעקבות הדד לאיזה שנה שנתיים.‬
‫הדד?‬ ‫-כן, ה"גרייטפול דד".‬
‫אה.‬ ‫-כן.‬
‫זאת הייתה קהילה מדהימה.‬
‫משפחה, יותר נכון.‬
‫התחלתי ליצור אומנות.‬ ‫השתתפתי קצת בירידי רחוב.‬
‫ואז הבנתי שמה שאני הכי אוהב זה את האנשים.‬
‫אז כשהשופ-וויי עמדה למכירה,‬ ‫קפצתי על ההזדמנות.‬
‫ומאז היא מצילה אותי.‬
‫לא מתחשק לך להיות לבד לפעמים?‬
‫לא.‬
‫לא, זה תענוג לראות אנשים כל יום,‬ ‫לראות איך החיים שלהם משתנים.‬
‫אז אתה ההפך ממני. אני...‬
‫בשבילי האקווריום הוא מפלט‬ ‫שבו אני יכולה להתרחק מאנשים.‬
‫אבל את לא באמת לבד.‬
‫יש שם הרבה חיות שמארחות לך חברה, לא?‬
‫כן, זה נכון. כן.‬
‫זה נכון.‬
‫תמיד רצית שתהיה לך חנות גלשנים?‬
‫לא, היו לי תוכניות אחרות,‬ ‫אבל בחיים קורים דברים, ו...‬
‫שנות ה-20 שלי היו די דפוקות,‬ ‫אז למדתי לשנות כיוון.‬
‫אבל אני מרוצה מהמקום שאליו הגעתי.‬
‫אני די באמצע של שינוי כיוון כרגע.‬
‫את יודעת.‬ ‫-איך הולך לך?‬
‫ממש טוב, את יודעת? כי אני מוזיקאי,‬ ‫והלהקה שלי בדיוק התפרקה,‬
‫ואני גר בוואן, ו...‬
‫אז...‬ ‫-אז אתה די בדרך הנכונה.‬
‫בול בדרך הנכונה. כן.‬ ‫-כן.‬
‫מוזיקאי? על מה אתה מנגן?‬ ‫-גיטרה.‬
‫מגניב. כבר כמה זמן?‬
‫מאז שאני זוכר את עצמי.‬
‫אימא שלי עזבה כשהייתי קטן,‬ ‫והייתה לי רק את הגיטרה שלה.‬
‫פשוט... כל הזמן שיחקתי איתה.‬
‫זה מגניב שלימדת את עצמך לנגן.‬
‫איזו מוזיקה אתה מנגן?‬
‫כאלה שירים אקוסטיים עצובים על אהבה‬ ‫ושיברון לב שבחורים עם גיטרה תמיד שרים?‬
‫למה? את אוהבת את זה?‬ ‫שירים רומנטיים, אקוסטיים?‬
‫כן.‬ ‫-בחורים נוגים כאלה...‬
‫מה הבעיה עם זה? אני אוהבת שירים מרגשים.‬
‫אז בטח יצאת עם הרבה בחורים שהיו כזה,‬ ‫"בייבי, תמשכי אותי רגע, אני רוצה..."‬
‫זה מוכר לי.‬
‫זה מוכר? הם כזה...‬ ‫-כן.‬
‫"אני רוצה לשיר לך שיר אקוסטי שכתבתי."‬ ‫-כן, הם עושים את זה.‬
‫והם כזה, "אני רק אפזר את השיער‬ ‫ואפסיק לבכות לרגע", והם כזה...‬
‫מה ל...‬
‫לא. או מיי גוד!‬
‫עוד יין?‬ ‫-לא.‬
‫לא.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אוי, ההופעה הזאת.‬
‫נסעתי מהצד השני‬ ‫של המדינה כשהם הופיעו במילווקי.‬
‫כן, הקהל השתגע‬ ‫כשהם ביצעו את הקאבר לשיר ההוא.‬
‫כולם נעמדו.‬
‫איזה לילה!‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫מה דעתך?‬ ‫-לא, אית'ן, לא.‬
‫ברור שאת יכולה. בואי.‬ ‫-אני לא עושה את זה.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫אית'ן, זה לא משהו שאני עושה... באמת...‬
‫אוי, אית'ן. אני כל כך מצטערת.‬
‫אוי, אני כל כך מצטערת.‬
‫את בסדר?‬
‫אתה יכול בבקשה פשוט לקחת אותי הביתה?‬ ‫-כן.‬
‫עדיין קר לך, אה?‬ ‫-כן.‬
‫אוקיי.‬
‫תודה.‬
‫היי, אימא, אפשר עזרה עם השיעורים במתמטיקה?‬
‫אממ... כן, בטח שאפשר.‬ ‫לך למשרד ואני כבר אבוא, אוקיי?‬
‫מה?‬
‫לא בדיוק ככה תכננתי לספר לך שיש לי ילד.‬
‫זה לא ילד. יש לו שפם.‬
‫תודה!‬ ‫-אוקיי. למשרד. תודה, חמוד.‬
‫לא, זה סבבה. כדאי שאני...‬ ‫את צריכה ללכת לעזור לו עם המתמטיקה, כן?‬
‫אתה יכול להישאר.‬ ‫-לא, כי...‬
‫אתה לא חייב...‬
‫עדיף שאת תדאגי למתמטיקה, ואני... יש לי...‬
‫לא, קמ...‬
‫אוף, איזה מטומטם אני.‬
‫פישלתי לגמרי. זה פשוט תפס אותי...‬
‫אוי, טקסי החיזור המשמימים של בני האדם.‬
‫אם רק היה לי...‬
‫אפילו הריקוד המסונכרן של סוסי הים‬ ‫נמשך רק שמונה שעות.‬
‫...לעבד את זה.‬ ‫-התור הבא שלי.‬
‫אוי, תודה לאל.‬
‫אני יכול לחזור לצפות באצות צומחות.‬
‫שפכתי עליו את כל היין שלי‬ ‫והרסתי את כל הפיקניק.‬
‫למזלי, רק הכתמתי‬ ‫לו איזו טישירט ישנה ומטופשת.‬
‫הטישירט של גרייטפול דד?‬ ‫-לא יודעת. אני מניחה שכן.‬
‫כלומר, אין סיכוי שזה היה דייט אמיתי.‬ ‫הוא אפילו לא לבש חולצה אמיתית.‬
‫אוי, לא. היא‬ ‫מההופעה שלהם ב"אצטדיון ממוריאל".‬
‫זה החפץ שהכי חשוב לו.‬ ‫הוא מסגר אותה ותלה אותה על הקיר.‬
‫טישירט?‬
‫כן, היא ממש נדירה.‬ ‫נראה לי שהיא שווה אלפי דולרים.‬
‫מה?!‬ ‫-כן.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫זה רע שאני מרגיש‬ ‫טיפה יותר טוב מזה שלא רק אני פישלתי?‬
‫כן, זה רע.‬
‫לפי מה שסיפרת לי, האמת היא,‬
‫שלא נראה לי שהרסת שום דבר.‬
‫אני לא יודע.‬ ‫-קח.‬
‫יש לה ילד אבל היא פינתה זמן כדי לצאת איתך,‬ ‫מה שאומר שאתה בטח ממש מוצא חן בעיניה,‬
‫ואני חושבת שאם תתנצל מכל הלב‬ ‫היא תיתן לך עוד צ'אנס.‬
‫אם היא באמת מוצאת חן בעיניך,‬ ‫כדאי לך לנסות להשקיע בזה זמן ו...‬
‫ומאמץ. אני יודע. ככה אתה מראה שאכפת לך.‬
‫כן.‬ ‫-הפתגמים שלך תקועים לי בראש.‬
‫יופי.‬ ‫-היא כן... ממש... היא ממש מוצאת חן בעיניי.‬
‫אני לא יודע,‬ ‫היא גורמת לי לרצות, כאילו... לא לאחר, ו...‬
‫אוי, זה ממש רומנטי.‬
‫זה לא. זה רע. אני...‬
‫כאילו, אני כבר מתכנן‬ ‫כל מיני תוכניות דביליות.‬
‫נגיד נרשמתי להיום בערב לערב פתוח‬
‫באיזה בר במרכז העיר‬ ‫שתכננתי להזמין אותה אליו,‬
‫ורציתי לנסות לשיר, ואני בכלל לא שר.‬
‫זה...‬ ‫-אתה יכול ללכת בכל זאת.‬
‫מה, ופשוט להופיע מול אף אחד?‬
‫לא. לא מול אף אחד.‬
‫"אני עדיין מתגעגע אלייך, קרי‬
‫"אני עדיין זקוק לך, קרי..."‬
‫לא, זה דבילי. בואי נלך.‬ ‫-לא.‬
‫כן.‬ ‫-אני רוצה לשמוע אותך. תעשה את זה בשבילי.‬
‫אני בכלל לא זמר.‬ ‫אז בואי... או שבואי נשתה בירה או משהו.‬
‫זה הזמן למוזיקה, לא לבירה.‬
‫טוב.‬
‫"אם תעזבי את הבחור ההוא מהעבודה"‬
‫טוב, שיהיה.‬
‫"אם תעזבי את הבחור ההוא מהעבודה"‬
‫מחיאות כפיים לטים.‬
‫אוקיי, הערב יש לנו מוזיקאי חדש.‬
‫קמרון.‬
‫כן, זה... אני קמרון. אממ...‬
‫לאחרונה שמעתי שוב את השיר הזה של רדיוהד‬ ‫וחשבתי לנסות גרסה קצת פחות רועשת.‬
‫"אם רק תוכלי לשכוח‬
‫"את המילים שיצאו לי מהפה‬
‫"בכלל לא רציתי לומר‬
‫"רק התגנב לי ספק משונה"‬
‫שקט!‬
‫"הוא מטלטל כל הזמן‬
‫אי אפשר להעלים אותו מכאן"‬
‫סתמו ת'פה!‬
‫אני מנסה לשמוע את המוזיקה!‬
‫"למרות שאני אולי‬
‫"למרות ניסיונותיי‬
‫"לא ניתן‬
‫"למרות שאני אולי‬
‫"למרות ניסיונותיי‬
‫"לא ניתן‬
‫"כמה דברים שומרים‬
‫"שומרים אותי לכוד‬
‫"כמה מילים הולכות‬
‫"הולכות לי לאיבוד‬
‫"אם תוותרי עליי עכשיו‬
‫"אני אישבר לאלף רסיסים‬
‫"...סים‬
‫"למרות שאני אולי‬
‫"למרות ניסיונותיי‬
‫"לא ניתן‬
‫"למרות שאני אולי‬
‫"למרות ניסיונותיי‬
‫"לא ניתן‬
‫"למרות שאני אולי‬
‫"למרות ניסיונותיי‬
‫"לא ניתן‬
‫"לא ניתן"‬
‫כן!‬
‫קמרון, זה היה נהדר.‬ ‫-אוקיי, תודה.‬
‫עכשיו אפשר ללכת.‬ ‫-לא!‬
‫עכשיו שותים.‬
‫תודה לאל.‬ ‫-כן.‬
‫אוקיי, תיזהרי פה ממלכודות המוות.‬ ‫אני צריך לתקן לך אותן.‬
‫אוקיי. אוי, לא.‬ ‫-אוקיי.‬
‫את צריכה להתקדם ביחד איתי.‬ ‫-רגע. זה מה שאני עושה.‬
‫למה יש לך איזה 18 כאלה?‬
‫נקעתי את הקרסול,‬ ‫והן מתייחסות אליי כאילו שאני נכה.‬
‫"המצמררות".‬ ‫-המה?‬
‫החברות שלי.‬
‫מועדון הסריגה שלי.‬
‫"המ-צמר-רות."‬
‫כן.‬
‫ויל אף פעם לא הבין למה אני חברה שלהן.‬
‫כשהילדים היו קטנים, זה היה נחמד.‬
‫עכשיו אני פשוט מרגישה קצת לא שייכת.‬
‫טוב, אבל הן‬ ‫פאקינג בשלניות מעולות. אחלה שפיות.‬
‫אריק כל כך אהב תבשילים.‬ ‫כל תבשיל. "תכיני לי תבשיל."‬
‫כשהיה לו יום הולדת 13,‬ ‫אמרתי לו שהוא יכול להזמין לפה חברים‬
‫ואני אכין את המנה האהובה עליו,‬ ‫"ג'ייקוב המעופף".‬
‫זאת מנה שוודית.‬
‫יש בה קארי, עוף, בוטנים ובננות.‬
‫איזה גועל.‬
‫וזה בדיוק מה‬ ‫שהחברים שלו אמרו. "איכס, איזה גועל".‬
‫ואז אריק אמר, "איכס, איזה גועל".‬
‫אבל התעוררתי באמצע הלילה,‬
‫ותפסתי אותו אוכל את זה קר, ישר מהמקרר.‬
‫והוא פשוט הסתכל אליי.‬
‫ופשוט צחקנו.‬
‫נתפס על חם.‬
‫לא היינו רבים, לא ממש.‬
‫באמת.‬
‫חוץ מפעם אחת.‬
‫הוא התנהג בצורה כל כך... שונה.‬
‫הסתיר דברים, התגנב החוצה בלילות,‬ ‫גנב לוויל בירות.‬
‫ויל תמיד חשב שיש לו מישהי.‬
‫הוא אמר שבטוח יש לו מישהי.‬ ‫-לרוב יש מישהי.‬
‫כששאלתי את אריק על זה הוא התפרץ עליי,‬
‫שבר לי את אחד מפסלוני הסוסים‬ ‫של אימא שלי, ואני...‬
‫צעקתי עליו.‬
‫ממש צעקתי עליו.‬
‫הוא יצא בסערה מהבית, טרק את הדלת.‬
‫למחרת הוא לא יצא מהחדר שלו.‬ ‫הוא לא הסכים לדבר איתי על זה.‬
‫באותו ערב הוא יצא להפליג,‬ ‫כמו שהוא תמיד עשה.‬
‫הוא לא חזר.‬
‫אני פשוט...‬
‫אני... ישבתי וחיכיתי על המזח.‬
‫פשוט חיכיתי.‬
‫לקח להם שלושה ימים למצוא את הסירה.‬
‫החבל של העוגן היה חתוך בצורה ישרה,‬
‫בדיוק כמו שוויל לימד אותו לעשות‬ ‫אם הוא אי פעם ייתקע בסלעים.‬
‫זה היה לילה סוער עם הרבה רוח.‬
‫זאת הייתה תאונה, אני...‬
‫אני בטוחה שזאת הייתה תאונה.‬
‫זאת הייתה תאונה.‬
‫אבל אחד מה...‬
‫אחד מהשוטרים שאל אותי אם יכול להיות...‬
‫אם יכול להיות...‬
‫אם יכול להיות שהוא קשר את החבל‬
‫מסביב לקרסול שלו‬
‫וקפץ.‬
‫ואז ה... הרכילות והשמועות ו...‬
‫פשוט הפסקתי להקשיב.‬
‫אבל אף פעם לא ראיתי אותו שוב.‬
‫אף פעם לא גיליתי אם הוא עדיין...‬
‫אם הוא...‬
‫כעס עליי כשהוא מת.‬
‫לא, בנים פשוט... הם טיפשים בגיל הזה.‬
‫אני בטוח שהוא לא חשב על זה בכלל.‬
‫אני צריכה ללכת לשכב.‬
‫אוקיי.‬
‫הנה המשקפיים שלך.‬
‫אה, תודה.‬
‫תמצא כרית ותישן על הספה. אל תנהג.‬
‫כן, אל תדאגי לי, אני אסתדר.‬
‫אוקיי.‬ ‫-זהירות במדרגות.‬
‫קמרון, תתעורר.‬ ‫-מה?‬
‫קום. לא התעוררנו. כבר כמעט 12 בצוהריים.‬ ‫אני צריכה להגיע לארוחת הפרידה ממרי אן.‬
‫אוי, אלוהים, אני לא יודע‬ ‫אם ההנגאובר שלי הוא מהבירה או מהתבשילים.‬
‫כבר קניתי פרחים ו...‬ ‫-אני צריכה לסיים להתלבש...‬
‫היי.‬
‫אבל עכשיו אנחנו בדיוק מתחת לפתח של המזגן.‬ ‫-אימא, אנחנו לא עוברות שולחן שוב.‬
‫טוב, הסכמתי להתפשר על שולחן עגול, חמודה,‬
‫אבל רק אם יהיה בו שקט יותר,‬ ‫ועכשיו גם רועש יותר וגם קר.‬
‫כן.‬ ‫-הגענו.‬
‫אוי, תודה.‬ ‫-איזה יפים.‬
‫שלום לכולם.‬ ‫-היי, טובה.‬
‫היי, אנדי.‬ ‫-טובה, את נראית נורא.‬
‫היא בטח עייפה.‬
‫היא בילתה את הלילה עם הגנגסטר ההומלס.‬
‫אלוהים ישמור.‬ ‫-כל הכבוד לך.‬
‫די כבר. הוא לא הומלס, והוא לא גנגסטר.‬
‫לא, הוא... רק הלכתי להופעה שלו.‬
‫איזו הופעה?‬
‫של מוזיקה. מוזיקה מקסימה.‬
‫ואז הוא הסיע אותי הביתה, והוא ישן על הספה.‬
‫חשבתי שאני מריחה בירה.‬
‫אנדי?‬
‫אדם, מה אתה עושה פה?‬ ‫-היי.‬
‫זאת אשתי, אלייזה.‬ ‫-היי.‬
‫ואנחנו חוזרים לגור פה בחודש הבא.‬
‫וואו.‬ ‫-את גרה פה?‬
‫לא, רק באתי מפורטלנד לסוף שבוע‬ ‫כדי לעזור לאימא שלי לעבור לשם.‬
‫אתה זוכר את אימא שלי, מרי אן?‬ ‫-היי.‬
‫אלה חברות שלה, ג'ניס, ברב וטובה.‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫טובה? טובה סאליבן?‬ ‫-כן.‬
‫אדם לא צחק. זאת באמת עיר קטנה.‬
‫בדיוק עשינו סיור בבית שלך.‬
‫מה?‬ ‫-הבית שלך זה הבית היפה שעל המפרצון, לא?‬
‫כן.‬
‫הוא כל כך מיוחד.‬ ‫אני בטוחה שתקבלי המון הצעות.‬
‫טובה, על מה לכל הרוחות היא מדברת?‬
‫את מוכרת את הבית שלך?‬
‫אה, לא הייתי אמורה לגלות?‬
‫לא, זה בסדר. זה בסדר גמור.‬ ‫היה נעים מאוד לפגוש אתכם. נעים מאוד.‬
‫אז בואו נראה.‬
‫אוקיי, בסדר, אני מוכרת את הבית.‬
‫מה?‬ ‫-בלי לספר לנו?‬
‫אלן בראון בדיוק תפסה את הדירה לידי.‬ ‫-יש לי דירה.‬
‫איפה?‬
‫בצ'רטר וילג' בבלינגהם.‬
‫זה כל כך רחוק.‬
‫בבית האבות ההוא? הוא...‬ ‫-הוא לשחקני גולף מקצועיים בפנסיה.‬
‫אני אוהבת גולף. אני רוצה ללמוד לשחק גולף.‬
‫לא. את תבואי לגור איתי‬ ‫עד שעוד מישהו בבניין ימות.‬
‫לא. אני לא אוהבת את הבניין שלך.‬
‫טובה, מה זה השטויות האלה?‬ ‫את לא עוברת לצ'רטר וילג'.‬
‫אז מה את רוצה שאני אעשה?‬ ‫אעבור לגור עם הילדים שלי?‬
‫שלום לחוגגות. מי צריכה משהו לשתות?‬
‫היי, גברת סאליבן?‬ ‫-כן.‬
‫אני ממש מצטער על מה שהיה קודם.‬ ‫לא היה לנו מושג שזה סוד.‬
‫זאת הייתה טעות בתום לב. באמת.‬
‫את אימא של אריק, נכון?‬
‫כן.‬
‫כן, היינו מסתובבים ביחד הרבה‬ ‫כשהיינו בי"ב. היה...‬
‫היה ממש כיף איתו.‬
‫ואף פעם לא האמנתי למה שאנשים אמרו.‬
‫הוא פשוט... לא היה עושה דבר כזה.‬
‫את יודעת, היינו אמורים‬ ‫להתראות בסוף השבוע ההוא.‬
‫בבקתה של ההורים שלי.‬ ‫הוא תכנן להבריח כמה בירות‬
‫ולהביא את הבחורה ההיא שהוא היה משוגע עליה.‬
‫רגע, לא הייתה לו חברה.‬
‫אני לא יודע מה היא הייתה בדיוק.‬
‫כלומר, הוא ממש שמר על זה בסוד.‬
‫אבל... איך קראו לה?‬
‫קראו לה דפני, נראה לי. לא, או קאסי.‬
‫אני לא יודע. דפני או קאסי. משהו כזה.‬
‫אדם?‬ ‫-הנה אשתי. את...‬
‫כן, אני בסדר.‬ ‫-טוב. אוקיי.‬
‫באמת הייתה לו מישהי.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫באמת הייתה לו מישהי.‬
‫אני גם יודע לנבור בדברים.‬
‫לחפש מזון מתחת לשוניות ולסלעים.‬
‫אבל האובססיה של בני האדם‬ ‫לחפצים היא הרבה יותר חמורה.‬
‫הם זוכרים בעזרתם.‬
‫במשך שבועות חיפשתי חפץ שיעזור למנקה ולנער‬
‫להבין את מה שלי הוא ברור לחלוטין.‬
‫אבל עכשיו אני‬ ‫משלם את המחיר על המשימות האלה.‬
‫הדופק שלי מאט,‬
‫ואני חושש שככל שהסיפור שלי קרב לקיצו,‬
‫כך גם הסיפור שלהם.‬
‫וכל הנפשות המעורבות‬
‫יישארו עם חור בליבן.‬
‫לא, לא, לא.‬
‫טובה?‬
‫הוא אפילו לא פתח אותן.‬
‫דפני, קאסי...‬
‫לא...‬
‫לא. אלוהים.‬
‫אוי, אנדי. אנדי, היי.‬ ‫-טובה.‬
‫הזמנת בזמנו את ספר המחזור שלך?‬
‫את מה...‬ ‫-טובה?‬
‫מה קרה לכל הרוחות?‬ ‫-יש לך את ספר המחזור של אנדי מהתיכון?‬
‫טובה, את בבית?‬
‫כי אף פעם לא הזמנתי אותו. לא רציתי אותו.‬
‫אולי הוא בתוך זה.‬
‫אה, אוקיי.‬
‫אוי, אלוהים. הנה הוא.‬
‫בואו נראה.‬
‫דפני...‬
‫דפני... קסמור.‬
‫הנה היא. אוקיי. חמש, שבע, עמוד... שש.‬
‫הנה היא.‬
‫אני זוכרת אותה.‬
‫היא הייתה תלמידה חדשה‬ ‫שהצטרפה בי"ב. ריחמתי עליה.‬
‫והיא תמיד הייתה איתו, עם סיימון.‬
‫לא עם אריק?‬
‫לא שאני זוכרת. לא.‬ ‫-אבל אולי אדם טעה בשם.‬
‫זה היה לפני הרבה זמן.‬ ‫-אולי.‬
‫ומה זה בכלל מוכיח, טובה?‬
‫גם אם הייתה לו מישהי?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫שהוא היה מאושר? אני לא יודעת.‬
‫אבל הוא היה מאושר.‬ ‫את יודעת שהוא היה מאושר.‬
‫תראי, אני ממש מצטערת.‬ ‫אני יודעת שעובר עלייך הרבה עכשיו.‬
‫אני לא רוצה להטריח אותך. אני ממש מצטערת.‬
‫את מוכנה להפסיק?‬
‫את לא מטריחה אותי.‬
‫טובה, את חברה שלי.‬
‫וזה מה שעושים בשביל חברות.‬
‫את יודעת שעדיין לא התרגלתי‬ ‫לישון לבד למעלה במיטה הגדולה הזאת?‬
‫אני נשארת בצד שלי, ובכל בוקר‬ ‫כשאני מתעוררת אני מופתעת שאני לבד.‬
‫ועכשיו אני צריכה‬ ‫לעזוב את החברות הכי טובות שלי‬
‫ולעבור לעיר שאני לא מכירה בה‬ ‫אף אחד חוץ מאת הנכדים שלי.‬
‫אני מפחדת.‬
‫אני מפחדת, טובה,‬ ‫וממש הייתי רוצה לדבר על זה איתך, אבל...‬
‫את כל כך עסוקה בלא להטריח אף אחד,‬
‫ששכחת איך להיות חברה.‬
‫כלומר, מה הטעם?‬
‫מה הטעם אם את כבר לא באמת חיה?‬
‫שלום?‬
‫טובה?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫סליחה, אני מקווה שלא הפחדתי אותך.‬ ‫רק... באתי לתקן את מלכודות המוות.‬
‫אני לא צריכה שתתקן כלום.‬ ‫אני צריכה שתצא משם.‬
‫אוקיי, אבל את לא עונה לטלפון‬ ‫ואת לא פותחת את הדלת...‬
‫זה לא נותן לך זכות‬ ‫להיכנס בלי רשות. אתה צריך לצאת משם.‬
‫טוב, סליחה, פשוט חשבתי שאת צריכה עזרה.‬
‫אני לא צריכה עזרה!‬ ‫אני לא צריכה שתתקן שום דבר!‬
‫אני לא צריכה כלום כי אני עוברת דירה!‬
‫למה? מה? מתי?‬
‫ברגע שאני אמכור את הבית.‬ ‫ועכשיו אתה צריך לצאת משם!‬
‫אוקיי.‬
‫אני...‬ ‫-צא!‬
‫צא!‬ ‫-אלוהים אדירים.‬
‫איך הלך?‬ ‫-אני לא רוצה לדבר על זה.‬
‫גברת סאליבן, יש לי חדשות מעולות.‬ ‫קיבלנו הצעה על הבית.‬
‫את רק תצטרכי לבוא לחתום‬ ‫על כמה מסמכים. נדבר בקרוב.‬
‫אוי, קמרון.‬
‫כנראה שזהו אחד מסימני ההיכר‬ ‫של המין האנושי.‬
‫כישורים תקשורתיים איומים.‬
‫מדוע בני האדם לא מסוגלים‬ ‫להשתמש במיליוני המילים שלהם‬
‫כדי פשוט לומר זה לזה מה הם רוצים?‬
‫- מספר חסוי -‬
‫כן, הלו.‬ ‫-היי. מדברים מהמשרד של סיימון ברינקס.‬
‫זה קמרון?‬ ‫-כן, מדבר.‬
‫טובה!‬
‫איך הקרסול?‬ ‫-כמו חדש.‬
‫נו, רואה? רק היית צריכה לנוח קצת.‬
‫אני ממש שמחה שהולך טוב עם קמרון.‬ ‫-בסוף התברר שהוא בחור אמין, הילד.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫האמת היא שבאתי להיפרד.‬
‫אני עוברת לצד השני של המפרץ, לצ'רטר וילג'.‬
‫אם זה בסדר, נראה לי‬ ‫שאני אישאר לנקות פעם אחת אחרונה.‬
‫אנחנו נתגעגע אלייך, טובה.‬ ‫-כן.‬
‫אבל לפני שאת מתחילה,‬
‫בואי תפגשי את הדיירת החדשה.‬
‫כן, היא עברה שיקום אצל קבוצה באלסקה‬
‫אחרי שאחת מהזרועות שלה‬ ‫נגדעה כשהיא ברחה ממלכודת לסרטנים.‬
‫זה קצת מוקדם,‬ ‫אבל את מכירה אותי. לא יכולתי לסרב.‬
‫מה זאת אומרת מוקדם?‬
‫מרסלוס היה במצב קצת קשה היום.‬
‫מרסלוס?‬
‫יום 1,431.‬
‫ייתכן כי זהו יומי האחרון.‬
‫סליחה שלא הייתי פה.‬
‫כל כך שקעתי בחיפושים‬ ‫אחרי איזו בחורה אחת, דפני קסמור,‬
‫שהפכתי את כל החדר של אריק.‬
‫אני מצטערת.‬
‫הייתי חברה נוראית.‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני הוא זה שמצטער.‬
‫אכזבתי אותך.‬
‫קמרון?‬
‫תראה אותך.‬
‫אתה רוצה שנשב בשולחן, או...‬
‫כן.‬
‫היינו בלתי נפרדים.‬
‫כן, אני יודע. רואים.‬
‫אז מה לעזאזל קרה?‬
‫אני לא יודע, קמרון.‬
‫אחרי שהיא עזבה, קיבלתי ממנה מעט‬ ‫מאוד עדכונים. אלא אם כן זה היה קשור אליך.‬
‫היא תמיד הייתה מאוד גאה בך.‬
‫ולא היית לך בעיה פשוט...‬
‫לא להרים אצבע כדי לעזור לטפל בילד שלך?‬
‫קמרון, חשבת ש...‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫אני לא אבא שלך.‬
‫היא הייתה החברה הכי טובה שלי,‬ ‫אבל אף פעם לא נמשכתי לנשים.‬
‫אתה חייב להבין, אם אבא שלי‬ ‫היה יודע הוא היה הורג אותי, אז...‬
‫היא חיפתה עליי כדי... שהוא ירד ממני.‬
‫לא היה לי מושג שאתה חושב שאני אבא שלך.‬ ‫-אז אני מניח... טוב, זה...‬
‫אז זה לא שלך?‬
‫- א. א. ל. ס. (נשמע כמו: צלופחים) -‬
‫ראשי התיבות שלי הם אס. או. בי. (בן זונה).‬ ‫אין סיכוי שהייתי חורט את זה על טבעת.‬
‫חשבתי שזה היה הקמע‬ ‫של בית הספר שלך או משהו.‬
‫צלופחים? לא, הקמע‬ ‫של בית הספר שלנו היה פיראט.‬
‫אף אחד לא אוהב צלופחים.‬
‫אז מי זה אבא שלי לעזאזל? היא בטח סיפרה לך.‬ ‫היא הייתה החברה הכי טובה שלך.‬
‫היא לא סיפרה לאף אחד.‬
‫אני לא יודע מה לומר, קמרון.‬ ‫היא הייתה צעירה, היא פחדה.‬
‫אבא שלה היה עוד יותר גרוע משלי.‬
‫ואני בטוח שהיא מתה מפחד שהוא יגלה.‬
‫קמרון, היי. איפה היית?‬ ‫-למה שיהיה לך אכפת לעזאזל?‬
‫אה, תקשיב. אני מצטערת.‬ ‫לא הייתי צריכה לעשות את זה.‬
‫הוצאתי עליך דברים.‬
‫כן, אז למזלך אני כבר אפסיק להציק לך לתמיד.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-נתקעתי פה...‬
‫בלי שום סיבה.‬ ‫-מה?‬
‫השתגעתי לגמרי!‬ ‫סיימון ברינקס ההוא, הוא בכלל לא אבא שלי.‬
‫הוא הומו שהיה החבר הכי טוב של אימא שלי.‬ ‫זאת בכלל לא הטבעת שלו.‬
‫אז של מי הטבעת?‬
‫אני לא יודע. היא של הצלופחים הארורים.‬
‫לא, אל תעשה את זה.‬ ‫אל תעשה את זה. קמרון, תקשיב.‬
‫אוקיי, הוא לא אבא שלך, ואני מצטערת לשמוע.‬
‫אבל זה לא אומר שאתה‬ ‫צריך לעזוב. יש לך פה עבודה טובה...‬
‫את באמת חושבת שזה מה‬ ‫שאני רוצה לעשות לשארית חיי?‬
‫לקרצף אקווריומים ולנקות מסטיקים מהרצפה?‬
‫קמרון!‬
‫בבקשה אל תלך.‬
‫יש לך הרבה סיבות להישאר.‬ ‫יש כאן אנשים שאכפת להם ממך.‬
‫ובגלל זה את עוזבת?‬
‫ומה עם מרסלוס?‬ ‫אין לו עוד הרבה זמן. הוא צריך אותך.‬
‫זאת לא הבעיה שלי.‬
‫אוי, קמרון, ההתנהגות הזאת לא לרמה שלך.‬
‫לא, היא כן. באמת שהיא כן.‬
‫קמרון!‬
‫מבין כל האקווריומים,‬ ‫הוא היה חייב לבחור בזה.‬
‫אין הרבה יצורים אכזריים יותר מצלופחי זאב.‬
‫להיות שכן של אחד מהם זה עונש בפני עצמו.‬
‫אבל השנאה שלי היא אישית.‬
‫בהתחשב בחוכמתי האין-סופית,‬
‫הייתי צריך לדעת שעליי להיות זהיר יותר.‬
‫אבל קשה לעמוד בפיתוי של סרטני דנג'נס.‬
‫אילולא הייתי פצוע,‬ ‫ייתכן שהייתי חומק מה"חילוץ" של בני האדם.‬
‫אני אומנם מבוגר יותר וחלש יותר,‬
‫אבל אני גם חכם יותר.‬
‫הפעם, באתי מוכן.‬
‫חוץ מזה,‬
‫אין לי ברירה אלא להתמודד עם האויב שלי.‬
‫הטבעת הזאת היא ההוכחה שאני צריך.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫מרסלוס.‬
‫אני אחזיר אותך לאקווריום שלך. תישאר שם.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫אוי, תראה אותך.‬
‫מרסלוס.‬
‫אוקיי, רגע. נכניס אותך לפה. רגע.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫הנה, אנחנו הולכים.‬
‫למה ברחת כל כך רחוק?‬
‫אה.‬
‫אני מבינה.‬
‫אוקיי.‬
‫אוקיי, חבר.‬
‫- קמרון, שמן לימון -‬
‫אנחנו בחוץ, מרסלוס.‬
‫אתה שם לב שאנחנו בחוץ?‬
‫כמעט הגעת הביתה.‬
‫זה הבית שלי, מרסלוס.‬
‫אני לא יכולה לעזוב, זה הבית שלי.‬
‫אבל אני יודעת...‬
‫אני יודעת שאני צריכה לאפשר לך לחזור הביתה.‬
‫שנינו יודעים שלא רצית להגיע לפה, אבל...‬
‫אני כל כך שמחה שטרי הציל אותך.‬
‫כי אתה הצלת אותי.‬
‫החוצה.‬
‫לך הביתה, מרסלוס.‬
‫להתראות.‬
‫להתראות, חברתי.‬
‫מרסלוס?‬
‫- א. א. ל. ס. -‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫מרסלוס.‬
‫אלוהים.‬
‫אוי, מרסלוס.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫תחילה שקעתי כמו עוגן.‬
‫זרועותיי היו כבדות כמו אבנים.‬
‫ואז, עם תנועת פרפור קלה,‬
‫התעוררתי.‬
‫אני לא אומר את זה‬ ‫כדי להפיח בכם תקוות שווא.‬
‫מותי קרב ובא.‬
‫אך נותר מספיק זמן.‬
‫טובה?‬
‫טובה.‬
‫מה את... מה?‬
‫כולך רטובה.‬ ‫-קמרון, חזרת.‬
‫כן.‬
‫כנראה שיש צורה נכונה‬ ‫וצורה לא נכונה לעשות דברים.‬
‫איפה מרסלוס? אני לא מוצא אותו בשום מקום.‬
‫נתתי לו לחזור הביתה.‬
‫באמת?‬
‫וואו.‬
‫זה דבר טוב, לא?‬
‫אבל אני אתגעגע אליו.‬
‫אתה מוכן לשבת איתי כאן לקצת?‬
‫אני רוצה להראות לך משהו שמרסלוס השאיר לנו.‬
‫מה?‬
‫הטבעת שלי.‬
‫איך...‬ ‫-הוא ביקר אצל הצלופחים.‬
‫לבן שלי קראו אריק ארנסט לינדגרן סאליבן.‬
‫זאת הטבעת שלו.‬
‫הוא נתן אותה לאימא שלך, דפני קסמור. אני...‬
‫אני חושבת שהוא היה מאוהב בה.‬
‫טובה...‬
‫אני ואת...‬
‫ואת חושבת... את אומרת שמרסלוס הבין‬
‫שאת סבתא שלי?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אני...‬
‫אני לא יודעת.‬
‫כלומר...‬
‫הכול בסדר.‬
‫אני שוחה מטה.‬
‫מטה אל מעמקי הים.‬
‫עם כל טיפת אנרגיה שעוד נותרה בי.‬
‫החיים נמצאים בכל מקום.‬ ‫מרהיבים בדיוק כפי שזכרתי.‬
‫עד שלבסוף,‬
‫אני מרגיש זאת שוב.‬
‫טועם זאת.‬
‫בכל חלקי גופי.‬
‫אני בבית.‬
‫עטוף על ידי קרקעית הים‬
‫שפעם עטפה גם בן יקר,‬
‫ואב אבוד...‬
‫כל הזמן הזה חיפשתי את האדם הלא נכון.‬
‫כן.‬
‫טובה.‬
‫היי.‬
‫אני די עסוקה עכשיו, אז...‬ ‫-רגע. סליחה, אני...‬
‫החיים שלך הרבה יותר גדולים משלי,‬
‫ונבהלתי.‬
‫את ממש מוצאת חן בעיניי,‬
‫והייתי שמח להיות חלק מהחיים הגדולים שלך,‬
‫אם תסכימי.‬
‫טובה?‬
‫כן?‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫זאת קופסת האוצרות שלו.‬
‫כל החפצים הקטנים שלו.‬
‫זאת אימא שלך?‬
‫כן.‬
‫- קמרון -‬
‫הוא בחר לך את השם.‬
‫ברור שהברך של דיאן ג'ונס מציקה לה.‬
‫היא לא מוכנה להפסיק לשחק טניס.‬
‫אני כבר שנים אומרת שהיא מתישה את עצמה.‬
‫יש לה אובססיה בקשר לשיא שלה במשחקי זוגות.‬
‫טובה. תראי, הוא סורג את הצעיף השני שלו.‬ ‫-חשבתי שאתה משגיח על הגריל.‬
‫אני יכול להשגיח עליו מכאן...‬ ‫-הוא כמו מכונה.‬
‫כן.‬ ‫-זה לא חור בצורת מנעול, אייברי.‬
‫את צריכה להשלים את התנועה.‬ ‫פשוט להשלים את התנועה.‬
‫בדיוק.‬ ‫-הבנתי. אני לא טובה במשחק הזה.‬
‫שניים מתוך שלושה?‬ ‫-אני לא בטוח.‬
‫אוקיי, ארוחת ערב!‬
‫נראה לי שהמק אנד צ'יז הזה קורא לך.‬ ‫-אני יודע. אני עומד לאכול את כולו.‬
‫הוא רציני.‬ ‫-רוצה כזה?‬
‫כעת אני יכול לנוח,‬ ‫בידיעה שגם המנקה שבה הביתה.‬
‫- טובה סאליבן, מדריכה -‬
‫הנה, כוכב ים.‬
‫ואני יודע שיטפלו היטב במחליפה שלי.‬
‫אני לא רואה את זה. איפה זה?‬
‫"היא", לא "זה", וקוראים לה אגנתה, ו...‬
‫המנקה תטפל בה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫הייתי שם את חיי בידיה.‬
‫בדיוק כפי ששמתי את מותי בידיה.‬
‫אוי, הנה היא באה.‬
‫וואו, תראו אותה.‬
‫כן.‬
‫לרוב, בני האדם הם יצורים משעממים ומגושמים.‬
‫אך מדי פעם,‬ ‫אתם מתגלים כיצורים נבונים להפליא.‬
‫תרגום כתוביות: דנה עומר‬