Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Åh, vad jag saknar tystnaden.
Inget kan mäta sig med tystnaden på havets botten.
Och nu när min tid snart är ute...
...försöker jag minnas den ordentligt.
Jag var bekant med varenda ström, varenda väg genom tången
och det gränslösa frihetsruset.
Det fanns en buffé med delikatesser, och det var bara att ta för sig.
Men det allra bästa...
Jag fick vara i fred.
Åh, vad jag saknar hemmets lugn och stillhet.
Särskilt under helvetiska skolbesök.
Dag 1401 i fångenskap.
En flock tredjeklassare och deras inkompetenta lärare
ska lära sig om havsdjur samt sabotera min eftermiddag.
Han heter Marcellus och han är en stillahavsjättekrake.
- Kevin, slicka inte glaset. - Jag ser honom inte. Han är inte där.
Jag är kamouflerad, Kevin. Läs skylten.
I det här akvariet måste jag rätta mig efter en art
som är mig underlägsen på alla mätbara sätt.
Att vara i deras våld är... förödmjukande.
Det enda förmildrande är ett litet avtryck som de lämnar på min cell.
Vart och ett unikt.
Vart och ett lika snirklande som en borrsnäcka.
Av alla människor är städerskan den som irriterar mig minst.
Är du lite osällskaplig i kväll?
Ja, jag vet hur det känns. Men du kan inte gömma dig för mig.
Hoppas du fick färska kammusslor i dag.
Jag sa till Terry att du lär vara dödstrött på fryst flundra.
Du skulle bara veta.
I motsats till resten av hennes tröga art har vi några saker gemensamt.
Vi föredrar nätter.
Vi njuter av ensamhet.
Hejsan, sötnosar.
Precis som jag tycker hon illa om vargålar...
Men herregud!
...och kletiga golv.
Och vi drömmer bägge två om havets botten.
Och det vi förlorade där.
SÄLLSYNT KLOKA VARELSER
- Hur är det med allergierna? - Bra.
Miranda Downs har klagat på sina också.
Det som funkar för henne är en kall handduk på fötterna innan sängdags.
- Kan du tänka dig? - Det är väl hennes ensak?
Ja.
Det blir 15 dollar, tack.
Tio, fem...
- Varsågod. - Perfekt.
- God natt. - Natti natti, Tova.
Kör försiktigt. Vägarna är hala där ute.
Det är de alltid. Jag är fortfarande helskinnad.
Du har ett nytt meddelande.
Mrs Sullivan, det är Bruce från äldreboendet Charter Village igen.
Ni är varmt välkommen här i Bellingham. Hör av er för att tacka ja till platsen.
Sen kan vi prata om inflyttningen. Ring när ni kan, tack.
Nej!
Åh nej. Fan. Nej!
Du skojar!
Åh nej...
Och nu mobilen. Vad i helvete?
- Letar du efter nåt särskilt? - Ja, en bil med fungerande kylare.
- Det är nog det enda vi inte har. - Vad sägs om en mobilladdare?
- Tanner! - Ja?
Ta fram en laddare och en kopp kaffe till vår vän som är på dekis här.
- Tack. - Vad gör du i Sowell Bay?
- Jag letar efter nån. - En vän?
- Nej, nån som är skyldig mig pengar. - Det låter roligt.
Ja, det vore mycket roligare om bilen funkade.
Tanner, jag hör dig inte!
- Tack, vad snällt. - Visst.
Lägg av, jag älskar Friko. Vi blev nästan förband till dem.
Det blev mycket politik, men de ville ha oss.
- Vilka är "oss"? - Mitt band, Moth Sausage.
Va? Vänta lite.
- Är du med i Moth Sausage? - Ja.
Hur hittade du oss? På Bandcamp?
- Känner du till oss? - Ja.
Jag skojade bara.
- Ljög du? - Ja.
Nu får jag dåligt samvete. Därför bjuder jag på frukost.
Vi har jättegoda mackor. Tanner!
Där är du. Jisses.
Gör en specialare till...
- Vilket instrument spelar du? - Gitarr.
- Till gitarristen i Mouth Sausage. - Okej.
Sen presenterar vi dig för Peter på bilverkstan.
- Äckligt, va? - Det är äckligt.
Det han bryggde senast smakade gamla strumpor.
Och Harriet såg Carol i väntrummet.
De började prata och insåg att de hade samma symptom.
Då förstod de att Fred Murphy låg med båda!
- Nej! - Herregud.
Precis som vita Ruth och svarta Ruth med Charlie Simpson.
Barb, du kan inte säga "vita Ruth" och "svarta Ruth".
Det är deras hårfärger. Annars blir det förvirrande.
Tog ingen av er med er stickning?
Direkt från ugnen.
Ni vet Ethan från Shop-Way?
Han röker gräs. Jag kände lukten när jag köpte keso.
Mary Ann, alla röker gräs.
- Det finns i smör, gelébjörnar... - Finns det i gelébjörnar?
Tova, vad tyst du är i dag. Mår du bra?
- Hon borde inte jobba natt. - Du borde inte jobba alls.
Jag hatar tanken på dig med alla kemikalier.
Jag stickar bara. Skvaller intresserar mig inte.
Och Carol och Harriet dejtar samma man. Så klart de gör.
De har haft likadana tapeter i 30 år.
Tapeter kan jag förstå, men Fred?
Sowell Bay är som en fiskskål. Det är vad Will brukade säga.
Han sa att han inte ens kunde köpa jordnötssmör
utan att hela stan visste det en timme senare.
Will...
Han ställde oss i kö till det där äldreboendet, Charter Village.
De ringer jämt och vill veta vad jag planerar.
Han skrev upp oss precis innan han blev sjuk.
Han var väl orolig för att jag skulle vara ensam i huset.
Will ville sälja stället.
För 30 år sen, när Erik hade...
Efter att han var borta.
"Gå vidare", sa han. "Gå vidare, sälj huset."
Det kunde jag inte.
Han kanske hade rätt.
Jag måste kanske... gå vidare.
Fast hon bor i ett större akvarium än jag
märker jag att städerskan också vill bryta sig ut.
Min överlägsna intelligens gör mig ojämförligt alert
i fråga om alla varelsers beteenden.
Och jag misstänker att det hon behöver för att bli fri
döljer sig någonstans djupare.
Kära nån.
Men herregud.
Kom igen.
Det här är vidrigt.
Såja.
Okej.
Herregud.
Marcellus?
Hur hamnade du här?
Nej, det är ingen fara.
Det är ingen fara.
Du har trasslat in dig.
Okej, jag fixade den.
Såja.
Det ordnar sig. Det...
Marcellus.
Herregud.
Det sägs att vi bläckfiskar hade skal en gång i tiden.
Att göra oss av med dem var farligt.
Det gjorde oss sårbara för rovdjur,
men det gav oss också friheten att slinka igenom sprickor och skrevor
för att utforska och jaga. Och när det behövdes, för att fly.
I det här fängelset är min gastronomiska tillfredsställelse beroende av det.
- Vad i... - Men mitt enastående mod har konsekvenser.
Varje minut utan vatten torkar ut min hud och saktar ner mina tre hjärtan.
I kväll kostade det nästan livet.
Marcellus!
Hon räddade mig.
Du skrämde nästan livet ur mig.
Det var inte meningen att hon skulle ramla.
Rycket var instinktivt.
För jag kände tomrummet i hennes hjärta. Hennes dolda sår.
Städerskans hjärta. Jag måste hitta ett sätt att läka det.
Det är det minsta jag kan göra som tack för att hon räddade mina.
Herregud.
Tova!
Jag kan inte minnas sist jag såg dig i dagsljus.
Vad sägs om en frukostmacka? Tanner!
Fixa en macka.
Det är klassikern med korv, ägg och ost, men min hemlighet är grovkornig senap.
- Nej, jag vill bara ha värktabletter. - Vad är på tok?
- Inget allvarligt, jag stukade fotleden. - Fotleder är allvarliga.
- Tanner! Hämta förbandslådan. - Det behövs inte.
- En kopp te medan jag lindar din fot? - Nej, för guds skull.
Du borde inte stå på fötterna.
Terry förväntar sig väl inte att du ska jobba med foten skadad?
Terry, vad är det som pågår?
Hej, Tova.
Vår vän Marcellus tycks ha hittat en flyktväg.
Jaså?
Molluskerna i revakvariet försvinner och den här killen har gått upp 200 gram,
så det är bara att lägga ihop två och två.
Men det är inte hans fel, de blir så mot slutet.
Vad betyder det?
De börjar agera ut och vill roa sig en sista gång.
Jag trodde att han hade mer tid, men han har överlevt längre än de flesta.
Vad förskaffar mig den äran så här på dagtid?
Tja...
- Tova. - Det är ingen fara.
Ett glorifierat jamband.
Slipknot improviserar, det har funnits sen tidernas begynnelse.
Ni millennialer vägrar lära er av era föregångare.
Men Jimi Hendrix spelade sin gitarr upp och ner.
Hans föregångare skulle säkert...
Herregud.
- Vadå? - Mekanikern skinnar mig.
Alltså, jag har inte råd med det här.
- Behöver du personal? - Jag anställde precis Tanner.
Trots hans bedrövliga arbetsprestation måste han få tid att bevisa sig själv.
Finns det inga ställen som behöver vikarier?
Det är för mycket. Gud.
- Se till att vila, Tova. - Okej. Tack, Terry.
Oroa dig inte, jag klarar mig.
Vad finns kvar för mig i Sowell Bay när du är borta?
Tova, det är Charter Village igen.
Du behöver inte ringa, jag säger det nu. Du har stått i kö i tre år.
Om du inte tackar ja nu måste du ställa dig i kö på nytt.
Jag behöver besked senast i morgon.
God natt, mamma.
Kom igen, kompis. Sluta tramsa.
I väg med dig.
- Vad tusan är det som pågår? - Inget.
- Herregud! - Bläckfisk.
- Hur länge har han varit ute? - Jag vet inte. Han var vid dörren.
Okej, Marcellus. Ingen fara, det är jag.
Jag är här. Du ska få komma i vattnet.
Det är okej, rör dig neråt.
Få bort allt det här. Det är okej.
Okej, kom igen.
Kom igen, Marcellus.
Fortsätt fram.
- Lyft på locket. - Var då?
Ta bort skruvtvingen och lyft på locket.
Varsågod, Marcellus.
Hitåt. Okej.
Såja.
Bravo, Marcellus.
- Herrejävlar. - Ja.
Herregud.
Nu kanske du kan förklara dig.
Jag hittade den halvvägs ut genom bakdörren.
Inte "den", han heter Marcellus. Varför var dörren öppen?
Jag slängde soporna. Ingen sa att stället är som Natt på museet.
- Och förresten har vi stängt nu. - Jag är ingen besökare.
Jag är Tova Sullivan, städaren. Jag antar att du är min vikarie...
Okej, ja. Ethan har berättat om dig.
- Tråkigt med benet. - Det är fotleden.
Om han ska skvallra borde det åtminstone stämma.
- Och städa upp det här. Vilken röra. - Okej.
- Är han röd? - Det beror på hans humör.
- Han kan ändra mönster, textur... - Oj.
- Vart ska du? - Hem.
- Ska du inte städa klart? - Jag är klar.
Nej, titta på golven och det är fullt av märken på glaset.
Jag gjorde allt på listan, allt som Terry bad om. Det är klart.
Hörru, grabben. Saker och ting måste göras korrekt.
Förlåt och ta inte illa upp, men det här är inte ditt jobb längre.
Nu förstår jag.
Då berättar jag för Terry
att killen han anställde nästan tappade bort hans bläckfisk.
- Jag ringer när jag kommer hem. - Nej, förlåt. Jag behöver det här jobbet.
Och Mark är oskadd.
- Marcellus! Han heter Marcellus. - Förlåt. Marcellus.
Han är oskadd, och jag lovar att aldrig lämna dörren öppen igen.
Så snälla, berätta inte för nån. Terry behöver inte veta om det här.
Varför sitter du ner?
Jag kan låta bli att berätta för Terry, för tillfället.
Ja?
- Om du lovar att ta jobbet på allvar. - Ja.
Och om du är uppriktig, lär jag dig gärna hur man gör saker och ting korrekt.
Visst, lär mig använda en mopp eller nåt.
Är det din attityd? Jag ger dig en gåva...
Människor och deras ständiga tjatter.
Om de var tysta skulle de kunna få bättre användning för sina ögon.
Jag ber om ursäkt för pojken, mannen eller vad han nu är.
Jag kom egentligen förbi för att berätta att jag tackade ja till Charter Village.
Om du bara kunde säga att jag har gjort det rätta.
Hur hindrar jag henne från att fly sitt hem?
Om hon inte såg så dåligt hade hon kanske sett
att den trögtänkta mannen hade mer att erbjuda än hans beteende vittnade om.
Ja, jag såg samma sorg i hans ögon.
Där är han, knegaren.
- Funkar bilen bra? - Ja. Pete gav mig en månad att betala.
- Hur är jobbet? - Rena drömmen.
Jag ska fixa den och allt annat som behövs.
Jag vill göra rätt för mig. - Det behövs inte.
Det är trevligt med sällskap.
- Vill du inte sova på soffan? - Det är lugnt, men tack ändå.
- God natt. - God natt.
- Lägg av. - Jo, använd den.
Om det inte hjälper använder du den.
- Jag rör inte vid nån unges tuggummi. - Du behöver inte tugga. Få bort det bara.
Få ut allt vatten nu. Ut med allt vatten.
Använd hela din vikt. Annars blir det pölar.
Man måste torka hårt, för allt fastnar på den.
Gör ordentligt rent. Ungarna gillar att slicka där.
- Det märks knappt, det är patina. - Det fastnar på skorna.
Cirklar, inte upp och ner.
Cirklar. Annars blir det ränder.
Kom igen. Så där ja.
Det blir inte rent.
Jo, det blir det.
Om jag skrapar bort det syns det ännu mer. Potentiellt blir det ett märke.
Det tar mer tid att argumentera än att skrapa.
Nej, du är inte klar. Man måste knyta en knut.
- Annars glider den ner. - Det är okej.
Det är inte okej. Saker och ting måste göras korrekt.
Jag vet, du har sagt det typ 600 gånger.
Har din mamma inte lärt dig sånt här?
Hon stannade inte länge nog för att lära mig nåt.
Oj, det var tråkigt.
Jag knyter den nästa gång.
Tova, det är Mary Ann.
Ethan berättade att du ramlade.
Jag hoppas att du inte har för ont.
Jag kommer med en gryta i dag. Om du behöver nåt mer kan du ringa mig.
Mrs Sullivan, det är Jessica Snell på Olympus Realty.
Jag ville bara bekräfta vårt möte. Jag ser fram emot husförsäljningen.
Tova?
Barb, det är hon! Vad gör du i stan? Du borde vara hemma och vila foten.
Jag ska till garnbutiken.
Kom in en stund!
Vi planerar Mary Anns avskedsfest.
- Ja, kom in. - Så bra!
Äntligen! Visste vi att du skulle komma en vacker dag.
Jag måste till garnbutiken och köpa det sista gröna nystanet...
Okej, men vad tycker du om det bakre rummet på Blue Canoe?
- Va? - För Mary Anns avskedslunch.
- Hon älskar deras bröd. - Det betyder inte att vi måste lida.
Jag tror att hårspolen här bak ryker.
Innan jag glömmer, är det sant att luffaren vickar för dig på akvariet?
Han är ingen luffare.
Enligt Ethan letar han efter nån som är skyldig honom pengar.
Det är en gangster. Det bara skriker gangster om det.
Jag undrar vem han letar efter.
- Simon Brinks? - Ja, han är jättesvår att få tag i.
Det är säkert med flit, för han har hög profil.
Jag vet, han är en allsmäktig mäklarmogul.
Men han blir tacksam om nån förmedlar kontakten.
Du är en framgångsrik och mäktig mäklare, så du kanske vill spela hjälte.
Han har ett nytt bygge vid centrum. Jag kan ha förmannens nummer.
- Toppen. - Jag tar en titt.
Jessica?
Var är Jessica?
Hon gick för att sköta viktiga affärer åt mig.
- Säkert. Jessica! - Vad menar du med "säkert"?
Jessica säljer hus för mångmiljonbelopp,
medan du knappt kan odla skägg och din gylf är nerdragen, så...
- Herregud, Avery! - Har du stängt av varmvattnet igen?
För att minska elräkningen. Folk brukar inte duscha på jobbet.
Jag paddlar ju innan jobbet och jag betalar hyra,
så behåll normal duschtemperatur. Annars är jag här i morgon.
- Allt bra? Du ser jätteorolig ut. - Ja.
Vem var det?
- Jag kan visst odla skägg. - Va?
Jag kan odla skägg.
Ett ganska imponerande skägg, eller bockskägg eller mustasch.
Alla sorters ansiktshår.
Det var det jag behövde veta för att sova gott på natten, så tack.
Ursäkta, behandlar du alltid dina kunder så där?
Jag hade tänkt köpa surfbrädor, men nu gör jag definitivt det inte.
- Hade du tänkt köpa surfbrädor? - Ja.
Oj.
Det där är paddelbrädor.
Men jag kallar dem surfbrädor, och kunden har alltid rätt...
De är annorlunda, och jag pratar hur jag vill, för det är min butik...
Visst.
- Äger du det här stället? - Ja.
- Men du är i min ålder. - Ja, problemet ligger nog hos dig.
Du ser ut att bo i en bil.
Skratta lagom, för jag bor faktiskt i en bil.
Det är en äcklig liten campingbil som min morsa tog en överdos i...
Jaså.
- Förlåt. - Nej, jag är ledsen. Det var elakt.
- Förlåt att jag sa det. - Har du ont i nacken?
Ja, jag sover på en jättetunn bit skum... Det är inte det värsta.
Du borde prova det här. Det är tigerbalsam med CBD-olja.
- Det behövs inte, men tack. - Ta den, jag bjuder.
Det var snällt. Tack.
- Jag skulle erbjuda dig en dusch... - Men det är snarare ett kallbad.
- Ja. - Jag går och tar ett bad i det här.
Okej.
Nej, nej, nej...
Lägg av.
- Se dig för! - Ta det lugnt.
- Jag åker nu. - Kritan ljuger inte.
- Jag var där i fem minuter! - Ta det lugnt.
- Mrs Sullivan. - Nej.
Jag hörde om ert fall. Är ni oskadd?
Jag mår bra. Det gör ont, men...
Kära nån, jag hoppas att jag inte har orsakat min gode vän...
- Cameron. - ...Cameron några problem.
Han var snäll nog att köra mig runt medan jag uträttar ärenden.
Jag betalar gärna böter som han kan ha...
Nej, det behövs inte. Använd parkeringen på hörnet nästa gång.
- Okej. - Vi använder parkeringen på hörnet.
- In i bilen. - Okej.
Hej då.
Tack för det.
Vilket rövhål.
Sluta, han gjorde bara sitt jobb.
Du kan inte flagrant strunta i regler och sen bli förvånad över följderna.
Det var inte "fragrant" nånting. Alltså, han...
Okej, det är inte...
Hoppas att du lämnar Ethans uppfart lite prydligare än så här.
Ja, jag har inte hunnit...
Du ska få citronolja och vinäger, så att du kan städa här.
- Tusen tack. - Varsågod.
Gud...
- Hej då. - Hej då.
- Förlåt, vi skulle väl ses på mitt kontor? - Det skulle vi, men jag fick förhinder.
Det här är huset. Min far byggde det som en timmerstuga i början.
Det har sina små egenheter, men utsikten är fin.
- Du skojade inte. - Jag vet. Visst är det härligt?
- Vilka otroliga detaljer. - Tack.
Sa du att det fanns ett andra sovrum?
Ja, längst ner till höger.
Jättevackert hem. Så mycket karaktär.
- Det säljs säkert på nolltid. - Ja.
Jessica, jag skulle uppskatta din diskretion.
- Jag har inte berättat om flytten än. - Självklart.
Med tanke på att det är en liten stad, och folk kommer oundvikligen att prata,
så det vore bra om alla rum är rensade för att undvika påminnelser...
...om tragedier.
Förlåt att jag är sen. Jag försökte få tag i den där Simon.
Killen på 9:30 Club hörde av sig, och vi får kanske ett gig till hösten.
Jag tror att han... Vad är det?
Ja, anledningen till det här Zoom-mötet
är att vi tycker att Moth Sausage borde ta ett uppehåll.
Kanske ett permanent uppehåll.
- Vad menar du? - Du är inte här, och vi ska ha barn...
Men jag kommer snart tillbaka, och ni kan turnera med bebisen.
Jag vill inte turnera med bebisen.
Vad snackar ni om? Det här är vårt band.
Vårt band. Det här är vårt liv.
Kom igen nu.
Det är kul, men det här är inte vårt liv.
Du kom bara på hälften av repetitionerna i vårt vardagsrum.
Ni fattar inte. Jag får snart en rejält stor summa pengar.
- Cam. - Typ så att man kan spela in ett album.
Vi älskar dig. Du snackar mycket, men du levererar aldrig.
Sen lutar hon sig fram och säger vänligt: "Med tanke på hur folk pratar..."
Jag vet hur folk pratar. Skvaller och rykten. Alltså...
De tittar fortfarande på mig som om jag...
Vilken tid... Var är Cameron?
Men herregud.
Hon blev sårad för länge sen, men såret känns fortfarande blottat.
Jag förstår det.
Jag lever också övervakad av hemska grannar.
En ständig påminnelse om min värsta skada.
Vi pratar inte om det.
- Cameron! - Jag ska bara avsluta här.
Du är en timme sen.
Jag lovade Ethan att laga hans dörr, så nu gör jag det.
Jag bryr mig inte. Du har ett jobb, du har ansvar.
Vad är problemet? Jag gör en fin sak åt din vän.
- Och jag hade en kass dag. - Jag vill inte höra skälen.
Jag behöver inte din hjälp. Jag vet hur man moppar ett jävla golv.
Visst.
Visst. Det är ditt liv, ditt jobb. Som om jag bryr mig.
- Vad har hänt? - Hon skäller för att jag är lite sen.
För helvetet, jag rekommenderade dig för det jobbet.
Det är inte mitt fel, hon är galen. Det finns alltid ett korrekt sätt.
Det är allt hon har.
Förlåt, jag visste inte att ni var ett par.
Det är vi inte.
Hon har varit med om mycket.
Hennes man dog i sjukdom och hon förlorade sin son.
Och alla hemska saker som folk sa...
Hade Tova en son?
Det är inte upp till mig att berätta. Men en sak kan jag säga.
Hon är en fantastisk kvinna. Och hon var en fantastisk mamma.
CAMERON - CITRONOLJA CAMERON - VINÄGER
Städerskan kom inte tillbaka den kvällen. Eller den följande.
Som ni säkert förstår saknade jag henne.
Vad är det?
Cirklar, okej.
Är det bättre? Är det bra så?
Det duger.
Men sen hände nåt. Ynglingen började samtala.
Inte småstadssnygg. Hon är objektivt snygg.
Kanske för snygg.
Mycket troligt.
När han väl hade börjat kunde han inte sluta.
Han talade om sin önskan att få en maka.
Kan jag hjälpa dig?
Och om modern som födde men inte uppfostrade honom.
Hon var ännu mer misslyckad än jag, och det visste jag.
Redan som barn visste jag att hon hade problem.
Om när han som barn flyttade från sin moster till en vän
och sen en främlings lya.
Och om att hans mor nyligen hade dött.
I lyan på hjul som hade varit hennes tillhåll i åratal.
De sa att jag hade "ärvt" bilen.
Som om det var en gåva.
Men egentligen är det ett skabbigt kyffe.
Här hittade han en skattgömma.
Hans föräldrars artefakter.
Och en ring som tillhörde hans far.
Den avslöjade bara att han älskade ålar.
Ja, Simon Brinks. Det är viktigt att jag pratar med honom.
Han var tydligen lika hal som en.
Hallå?
Ja!
Ja! Förlåt.
Jag antar att hans tjatter var upplysande, men även utmattande.
Jag var orolig att jag hade missat min chans att hjälpa städerskan.
- Jag tog inte hans öl. - Du ljuger!
- Erik, gå inte i väg. - Lämna mig i fred!
- Erik, kan vi prata om i går? - Nej, mamma. Kom inte in.
Något måste göras.
Jag lämnade inte några dörrar öppna, men jag kan inte hitta honom.
Okej, jag kommer strax.
Jag såg honom när jag kom och sen när jag dammsög.
Sen kom jag in för att säga god natt, och han var borta.
- För att säga god natt? - Ja.
Vad bra.
Nej.
Där är han. Han jäklas bara med dig.
Vi bläckfiskar är mästare på att kamouflera oss.
Vilket lustigt litet skämt.
Vi anpassar oss till alla miljöer för att lura och manipulera våra grannar.
Lite kamouflage var det enda som behövdes
för att locka städerskan tillbaka till ynglingen.
Kul att se dig också, min vän.
Vad i helvete?
Han retas med dig.
Gör det, han kommer inte att skada dig.
Jisses.
Där var den igen, den bekanta känslan.
Förlåt att jag var ett rövhål sist. Det var rätt att ställa mig till svars.
- Har du hittat killen du letar efter? - Nej.
Simon Brinks vill absolut inte bli hittad.
- Byggherren Simon Brinks? - Ja.
Jag beklagar verkligen. Fastighetsaffärer är komplicerade.
Det är ingen affär, han är min farsa.
Tekniskt sett, alltså. Biologiskt.
Han stack när morsan var gravid.
Jag fick veta vem han var för ett par månader sen, och att han är sjukt rik.
Så jag kom hit för att kräva tillbaka 18 års underhåll.
Men jag hittar honom inte.
Han har gått miste om att lära känna en väldigt... fartig person.
- Tack. - Varsågod.
Var och en av mina åtta armar täcks av sugskålar
som kan känna, lukta och smaka.
Signalerna jag uppfattar med en enda beröring
är bortom människors begränsade förståelse.
Jag har nog mer intelligens i en enda tentakel
än vad en människa har i hela skallen.
Trots att min syn försvagas för varje dag har sugskålarna upptäckt detta:
Städerskan och ynglingen delar liknande sår.
Att hjälpa den ena kan läka den andra.
Du milde! Hur lyckades du med det?
Ethan hjälpte mig. Vi drog ut glaset och rengjorde det med aceton.
- Vad snällt av honom. - Han visste att du skulle bli glad.
Jag tänkte en sak.
Har du letat efter Simon Brinks i telefonkatalogen?
Telefonkatalogen?
- Bor du här? - Ja.
Jag hämtar katalogerna.
Okej.
- Varför jobbar du på akvariet? - Jag gillar att hålla i gång.
Vilket fantastiskt trä.
Golvbrädan är lite lös.
Mina små dödsfällor som Garningarna alltid påminner mig om.
- Vadå? - Här är han.
Här är han, S. Brinks.
Ja, här.
- Herrejävlar. - Ja, här är han.
- Tryck på knappen. - Okej.
Det stämmer bra.
- Urkopplad. - Du kan inte ge upp så lätt.
Det står en adress i Elsbeth, 80 km härifrån.
Min bil klarar inte att köra 80 km.
Jag har bil. Jag hade gärna ställt upp, men jag kör inte på motorvägar.
Jag kan köra.
- Vad är det där? - Mitt band.
- Har du ett band? - Ja, Moth Sausage.
- Moth Sausage? - Ja, det var inte mitt förslag.
Det är... rytmiskt.
Så vad gillar du?
Kenny G och Michael Bublé?
Har du cd-skivor här eller nåt?
- Lägg av, kassetter? Vad old school. - De är inte mina.
Mudhoney? Varför har du så bra musiksmak?
- Jag vill inte höra dem. - Herregud.
Radiohead? Jag har inte hört det på 20 år.
- Nej, jag vill inte lyssna på det. - Bara en låt. Vänta.
- Okej. - Herregud, nej.
Det här är "I Can't",
den mest underskattade låten på Pablo Honey.
- Nej, det är för mycket oväsen. - Det låter bättre om du tar ut fingrarna.
Vi ska höra hela låten, det är en roadtrip-regel.
- Vadå? O nej. - Vänta, vad gör du?
Inga sms när man kör. Det är en roadtrip-regel.
Få se nu. Nån som heter Avery säger att glasfiber...
- Varför är typsnittet så litet? - Du kan inte bara läsa folks sms.
- Är det Avery från brädbutiken? - Ja.
Dejtar ni varandra?
Nej, vi messar bara, knappt. Jag försöker vara cool.
- Vad det nu betyder. Hur ska jag svara? - Jag vill inte att du svarar.
Jag svarar i morgon. Lägg ifrån dig mobilen.
Om du ska ha en chans att dejta nån som Avery måste du ta henne på allvar.
Det gör jag. Det kallas att flirta, jag flirtar.
Vad är flirta? Det är ingenting. Det är ord och ögon...
Allt som betyder nåt kräver tid och möda.
Okej.
- Vad gör du? - Vadå?
- Du ringer henne. - Nej, det gör jag inte.
- Tova, lägg på. - Jag ringde henne inte.
Du ringer visst. Lägg på.
Tova.
Nej!
Hej, Avery.
- Ringde jag dig eller ringde du mig? - Lägg på.
Nej, det här är Tova Sullivan. Jag sitter i bilen med Cameron.
- Han kör, så han kan inte messa just nu. - Förlåt.
Och han vill gärna bjuda ut dig på en riktig dejt.
Kanske paddla ihop nån gång.
Vad gör du?
Jag måste säga att han är riktigt trevligt sällskap, men...
Ja, det är de alla.
Vad sägs om söndag?
Söndag blir perfekt.
Ja, det är nog...
- Här är det. - Ja.
Då går jag och...
- Jag ringer på dörren. - Ja.
Ja.
Visst är det här dumt? Tekniskt sett är det nog trakasseri.
- Du förtjänar lite av hans tid. Sluta nu. - Okej.
- Ta ett djupt andetag. Andas ut. - Okej.
- Var artig. - Jaja, okej.
Sträck på dig!
Hej, jag söker Simon Brinks.
- Simon? Varför skulle han vara här? - Hans adress stod i telefonkatalogen.
Är du fikus eller? Låt mig vara, annars ringer jag polisen.
- Stick härifrån! - Förlåt.
- Nej, det var inte bra. - Vad hände?
- Han var arg. - Varför då?
Det vill jag inte veta.
Nej, vi har inte kört så här långt för att bli förolämpade.
- Nej, nej, nej. - Vad gör du?
Absolut inte.
Tova, jag menar allvar. Sluta!
- Herregud. - Skäms på dig.
- Jag ber om ursäkt. - Vem fan är du?
Tova Sullivan, och den unge mannen har kört tusentals kilometer.
Om han inte lämnar min egendom sparkar jag honom hela vägen hem!
Nu lyssnar du på mig. Han har valt att ge dig en andra chans...
Tova, det är inte Simon.
Nu räcker det. Säg det namnet en gång till...
En gång till!
- Försvinn härifrån! - Nu går vi!
- Vi går! - Sätt fart, fjolla!
- Vi går! Så gott jag kan. - Kom inte tillbaka!
Var det ett vapen?
- Det var nog ett vapen. - Herregud.
Bilbälte. Vänta, bilbälte!
Jaha... En sak kan jag säga, den personen är inte din släkting.
Inte alls.
Ta den avfarten. Den avfarten här.
Hur vet du om det här stället?
Jag har alltid älskat lugna stränder.
När Erik... Erik är min son. Som barn älskade han sjöstjärnor.
Min man Will hjälpte honom att samla sjöstjärnor hela dagarna.
Han grävde i sanden och drog upp stenar.
- Han låter som en bra pappa. - Ja.
Han var en jättebra pappa.
- Jag är ledsen att du inte hittade Simon. - Nej, det är typiskt för min sommar.
Bilen pajar, bandet splittras, morsan... dör.
Innan hon stack sa hon alltid hur glad farsan var över att få barn.
Hon sa det jämt, jag vet inte varför. Varför strödde hon salt i såren?
Men jag antar att hon behövde tro på det...
Sen när jag visste vad han hette och hittade hans ring, var det som om...
Jag behövde också tro på det.
Jag lurade bara mig själv.
Tja...
Ibland behöver man lura sig själv.
Jag vet ärligt talat inte vad fan jag gör.
Om jag borde stanna eller dra, vart jag ska åka eller varför jag är här.
Ja, jag vet hur det känns.
Dag 1423 i fångenskap.
Kära nån, vad är det?
Vadå?
- Nej, lägg av... - Det var inte med flit.
Jag är inte närmare att komma hem.
Men tack vare min klyftighet kan jag se människorna röra sig mot en symbios.
Vi har uppgifter.
- Cameron? - Ja?
- Där är du. - Hej, Tova.
Det var fint. Terry har försökt ringa dig.
Du glömde nyckeln, så jag erbjöd mig att komma. Här.
- Det var fint. Jag måste gå, hej då. - Okej.
Följ efter.
- Tova! - Ja?
- Vill du inte ta en öl? - Nej tack.
Ethan, tack för att du föreslog Cameron som min vikarie.
- Det har gått jättebra, så tack. - Du behöver inte tacka mig för nåt.
Men... jag vill bjuda dig på fika.
- Rodnad. - Okej.
En av människans många fysiska brister.
Färgväxlingen erbjuder inget skydd.
I motsats till hos bläckfiskar uppmärksammas det man helst vill dölja.
Tova, är du där?
Hej!
- Tova! - Ska du ha på dig det där?
- Vad gör ni här? - Vi ska förbereda dig för din dejt.
- Nej, nej... - Jag tog med kakor.
Vem berättade?
- Låt mig se. - Vadå?
- Är det dina örhängen? - Ja, jag gillar dem.
- Okej, ta mitt halsband. - Jag vill inte ha det.
- Jag tog med kavaj. - Jag vill inte ha den.
- Åtminstone lite läppstift. - Vad fånigt! Det är ingen dejt.
Jag ska fika med Ethan.
Du ska dricka med en man som har varit förtjust i dig i ett år.
Han är inte förtjust.
Tova, han är galen i dig, med all rätt.
Du är ett kap.
Herregud, du är helt från...
- Är det en dejt? - Ja, om han ansar skägget.
Nej, klädseln avgör.
På en dejt har han skjorta, om det är fika är han ledigt klädd.
Det allra viktigaste, har du skydd?
- Barb! - Skärp dig.
- Han är här, vi måste gömma oss. - Var?
Gå ut genom dörren ni kom från.
Och var tysta för en gångs skull.
- Hej, Ethan. - Tova, du ser jättefin ut.
Tack.
Förlåt att jag är sen, jag ansade skägget.
Det ser fint ut.
- Ställ dig upp när du är redo. - Visst.
Okej.
Det känns definitivt bättre här nere.
Du får ut mer av lektionen om du står upp.
Visst.
Böj lite på knäna.
Helt rätt.
- Bravo. - Paddlar du varje dag?
- Ibland två gånger. Det är meditativt. - Ja, jätteavslappnade.
- Du ville ha en lektion. - Det var Tovas idé. Jag tänkte...
Jag hade gärna pratat om paddelbrädor. Jag är nog för lång för den här sporten.
- Det funkar inte så. - Jag tror att jag är ett undantag.
Dräkterna stoppar väl inte blodcirkulationen?
Det ska kännas som att man svimmar. Då passar den.
Okej, det känner jag.
Försök vara tyst. Det kan hjälpa dig att koncentrera dig.
Okej.
När jag slutade jobba i hamnen
följde jag efter The Dead i ett år eller två.
- The Dead? - The Grateful Dead.
Jaha.
Det var en underbar gemenskap. Som en familj.
Jag började göra konst och jobbade på marknader ett tag.
Sen insåg jag att det jag gillade var att umgås med folk.
Så när Shop-Way lades ut till försäljning slog jag till. Det har varit en livlina.
Vill du aldrig vara ensam?
Nej.
Nej, det är en fröjd att träffa folk varje dag och se deras liv förändras.
Du är min raka motsats. Jag...
Akvariet är en fristad för mig för att komma bort från folk.
Men du är inte ensam.
Det finns gott om djur som håller dig sällskap.
Ja, det är sant.
Det stämmer.
Har du alltid velat äga en brädbutik?
Nej, jag hade andra planer, men livet kom emellan och...
Det var stökigt i 20-årsåldern, så jag blev bra på att byta spår.
Jag är nöjd med det jag landade i.
- Jag är mitt uppe i att byta spår just nu. - Hur går det?
Jättebra. Jag är musiker, och mitt band splittrades precis.
- Nu bor jag i en bil och... - Då är du på rätt spår.
- Helt rätt spår. - Ja.
- Vad spelar du? - Gitarr.
- Kul. Sen hur länge? - Så länge som jag kan minnas.
Morsan stack när jag var liten, och det enda jag hade var hennes gitarr.
Jag kunde inte sluta leka med den.
Det är coolt att du är självlärd.
Vad spelar du för musik?
Är det akustiska singer-songwriter-låtar om hjärta och smärta?
Gillar du romantiska, akustiska låtar av sorgsna killar?
Jag gillar låtar som får en att känna.
Du har säkert dejtat många såna killar. "Babe, dra mig närmre."
- Det här känns bekant. - Känns det bekant?
"Jag vill sjunga den akustiska låten jag skrev."
"Låt mig släppa ut håret och sluta gråta en stund."
Vad i...
Nej. Herregud!
- Mer vin? - Nej.
Okej.
Åh, den spelningen!
Jag körde genom hela landet när de spelade i Milwaukee.
Publiken blev vild när de spelade låten.
Alla reste sig upp. Vilken kväll!
Herregud.
- Vad säger du? - Nej.
- Klart du kan. - Jag gör inte sånt här. Jisses!
Ethan, jag gör inte sånt här.
Åh, Ethan. Förlåt. Jag ber om ursäkt.
Är allt väl?
- Kan du köra hem mig? - Ja.
- Fryser du fortfarande? - Ja.
Okej.
Tack.
Mamma, kan jag få hjälp med matten?
Självklart. Vänta där bak, så kommer jag strax.
Va?
Det var inte så jag planerade att berätta att jag har barn.
Det är inget barn, han har mustasch.
- Tack! - Okej, där bak. Tack, gubben.
Det är lugnt. Jag borde... Du borde gå och hjälpa till med matten.
Du kan stanna. Du behöver inte...
Du borde räkna matte, och jag har en...
Jag är en idiot, jag sabbade det totalt. Jag blev bara...
Människans långtråkiga parningsritualer.
Inte ens sjöhästens synkroniserade dans varar i mer än åtta timmar.
Pax för nästa möte.
Tack och lov. Nu kan jag återgå till att se alger växa.
Jag spillde mitt vin på honom och förstörde hela picknicken.
Som tur var blev bara hans gamla t-shirt fläckig.
- Hans Grateful Dead-tröja? - Jag antar det.
Det kan inte ha varit en riktig dejt. Han hade inte ens på sig skjorta.
Den är från deras Memorial Stadium-spelning.
Det är hans dyrgrip. Han har den inramad på väggen.
En t-shirt?
Ja, den är väldigt sällsynt, värd tusentals dollar.
- Va? - Ja.
Herregud.
Är det elakt att vara glad att jag inte är ensam om att sabba allt?
Ja, det är elakt.
Utifrån det du berättade tror jag inte att du har sabbat nånting.
Jag vet inte.
Hon har ett barn, men hon tog sig tid att umgås med dig.
Det betyder att hon gillar dig.
Med en uppriktig ursäkt får du säkert en andra chans.
Om du verkligen gillar henne borde du lägga tid...
...och möda, för det visar att man bryr sig.
- Dina ord har fastnat i min hjärna. - Bra.
Det gör jag. Jag gillar verkligen henne.
Hon får mig att vilja vara punktlig...
Vad romantiskt.
Det är hemskt. Jag har redan gjort upp dumma planer.
Jag anmälde mig till en open mic i kväll som jag hade tänkt bjuda henne till.
Jag tänkte sjunga, trots att jag aldrig sjunger.
Du borde ändå gå dit.
Och inte uppträda för nån?
Nej, inte för "nån".
Det här var dumt. Vi går.
Nej, jag vill höra dig. Gör det för min skull.
Jag är ingen sångare. Vi tar en öl eller nåt.
Nu är det dags för musik, inte för öl.
Okej.
Okej, skit samma.
En applåd för Tim, hörni.
Okej, vi har en nykomling i kväll.
Cameron.
Ja, jag heter Cameron.
Jag hörde en Radiohead-låt nyligen.
Jag tänkte spela den med lite mindre oväsen.
Snälla, glöm mina ord
Som jag råkade säga nyss
Det var inte jag
Obekanta tvivel smög sig på
Tysta!
De skakade om mig i min bur
Och inget i världen kan lugna dem
Lägg ner, för fan! Jag försöker lyssna på musiken!
Även om jag borde kunna
Även om jag försöker
Kan jag inte
Även om jag borde kunna
Även om jag försöker
Kan jag inte
Så många saker som håller
Som håller mig under marken
Så många ord som jag
Som jag aldrig kan hitta
Om du ger upp hoppet om mig nu
Blir jag knäckt som aldrig förr
Även om jag borde kunna
Även om jag försöker
Kan jag inte
Även om jag borde kunna
Även om jag försöker
Kan jag inte
Även om jag borde kunna
Även om jag försöker
Kan jag inte
Ja!
- Cameron, det var jättefint. - Tack, vi kan gå nu.
Nej! Nu dricker vi.
- Tack gode Gud. - Ja.
Se upp för dödsfällorna. Jag ska fixa dem åt dig.
Okej. Oj, oj, oj.
- Du måste följa med. - Det gör jag.
Varför har du 18 stycken av dem?
Jag stukade foten, och de behandlar mig som en invalid.
- Garningarna. - Vadå?
Mina vänner.
Min stickjunta, Garningarna.
Ja. Will förstod aldrig varför jag hade såna vänner.
När barnen var små var det trevligt, men nu känner jag inte att jag passar in.
De är jävligt bra matlagare. Utmärkta matlagare.
Erik älskade alla gryträtter. "Jag vill ha gryta."
När han fyllde 13 sa jag att han kunde bjuda några vänner,
och jag skulle laga hans favorit, Flygande Jacob.
Det är en svensk rätt med curry, kyckling, jordnötter och bananer.
Vidrigt.
Och det var precis det hans vänner sa: "vidrigt".
Då sa Erik "vidrigt".
Men jag vaknade mitt i natten och såg honom äta den kall från kylen.
Och han stirrade på mig.
Vi bara skrattade.
På bar gärning.
Vi grälade aldrig på riktigt. Inte egentligen.
Förutom en gång.
Han betedde sig så...annorlunda.
Han var hemlighetsfull, smög ut mitt i natten och stal Wills öl.
Will trodde att det fanns en flicka. "Det måste vara en flicka", sa han.
- Det brukar vara så. - När jag frågade Erik blev han rasande.
Han krossade en av min mammas dalahästar, och jag...
Jag skrek åt honom.
Jag skrek verkligen åt honom.
Han stormade ut och smällde igen dörren.
Nästa dag kom han inte ut ur sitt rum och vägrade prata med mig om det.
Den kvällen gick han och seglade, vilket han gjorde jämt.
Han kom aldrig tillbaka.
Jag bara...
Jag satt och väntade på piren.
Bara väntade.
Det tog tre dagar att hitta båten.
Ankarlinan var kapad,
precis som Will hade lärt honom att göra om han fastnade i klipporna.
Det var dåligt väder den natten. Väldigt blåsigt.
Det var en olycka, jag...
Jag är säker på att det var en olycka. Det var en olycka.
Men en av...
En av poliserna frågade om han kanske...
Om han kanske...
Om han kanske hade knutit repet runt fotleden
och hoppat i.
Och sen kom allt skvaller och alla ryktena...
Jag slutade lyssna.
Men jag såg honom aldrig igen.
Jag visste inte om han fortfarande...
Om han hade...
...dött fortfarande arg på mig.
Nej, pojkar är idioter i den åldern. Han tänkte säkert inte mer på det.
Jag måste lägga mig ner.
Okej.
Här är dina glasögon.
Tack.
Hitta en kudde och sov på soffan. Kör inte.
Oroa dig inte för mig. Jag fixar det.
- Okej. - Ta det försiktigt i trappan.
- Vakna, Cameron. - Va?
Vi försov oss. Klockan är tolv, och jag måste till Mary Anns lunch.
Jag vet inte om jag är bakis från ölen eller grytan.
- Jag har mina blommor. - Jag måste klä på mig.
Hej.
- Vi är precis under luftventilen. - Mamma, vi byter inte bord igen.
Jag kan stå ut med ett runt bord om det är tystare,
men nu är det högljutt och dragigt.
- Här kommer vi! - Tack.
- Hej, allesammans. - Hej, Tova.
Tova, du ser hemsk ut.
Hon är trött. Hon tillbringade natten med den hemlöse gangstern.
Så roligt för dig!
Sluta, han är varken hemlös eller en gängmedlem.
Nej, han... Jag såg honom uppträda.
- Vadå för uppträdande? - Musik. Underbar musik.
- Sen körde han hem mig och sov på soffan. - Jag känner lukten av maltsprit.
Andie?
Adam, vad gör du här?
- Hej, det här är min fru, Eliza. - Hej.
Vi flyttar tillbaka nästa månad. Bor du här?
Nej, jag kom för att hjälpa mamma att flytta.
- Minns du min mamma, Mary Ann? Hennes vänner Janice, Barb och Tova.
- Hej. - Hej.
- Tova. Tova Sullivan? - Ja.
Adam hade rätt, det är en liten stad.
- Vi har varit på visning i ditt hus. - Va?
- Det vackra huset vid viken, eller hur? - Ja.
Det är så speciellt. Du får säkert många bud.
Tova, vad i hela friden pratar hon om?
Säljer du ditt hus?
Oj, borde jag inte ha sagt det?
Nej, det är ingen fara alls. Jättetrevligt att träffas.
Jaha, få se...
- Okej, jag ska sälja huset. - Utan att berätta för oss?
Ellen Brown tog lägenheten bredvid mig.
- Jag har ett ställe. - Var då?
- Charter Village i Bellingham. - Det är så långt bort.
- Äldreboendet? Det är... - Det är för golfare, pensionerade proffs.
Jag gillar golf. Jag vill lära mig spela golf.
Nej, du får bo med mig tills nån annan i fastigheten dör.
Nej, jag gillar inte ditt hus.
Struntprat, du ska inte flytta till Charter Village.
Vad ska jag göra, då? Flytta in hos mina barn?
Okej, festgänget. Vem behöver en drink?
- Hej, mrs Sullivan. - Ja.
Jag är ledsen för tidigare. Vi visste inte att det var en hemlighet.
Det är sånt som händer.
- Visst är ni Eriks mamma? - Ja.
Vi umgicks jättemycket det sista året. Han var... Han var en rolig kille.
Och jag trodde aldrig på det folk sa. Han skulle aldrig ha gjort så.
Vi skulle umgås den helgen, i min familjs stuga.
Han tänkte sno lite öl och ta med tjejen som han var galen i.
Vänta, han hade ingen flickvän.
Jag vet inte exakt vad hon var.
Han var väldigt hemlighetsfull.
Vad hette hon nu igen? Det var Daphne, tror jag. Eller Cassie.
Det var Daphne eller Cassie. Nåt i den stilen.
- Adam? - Min fru. Är ni...
- Ja, jag mår bra. - Visst.
Okej.
Det fanns en flicka.
Herregud.
Det fanns en flicka.
Jag vet hur det är att rota runt och söka föda under rev och klippor.
Men människornas fixering vid föremål är djupare än så.
De minns med dem.
I flera veckor har jag sökt ett föremål för att hjälpa städerskan och ynglingen
att förstå det som är helt uppenbart för mig.
Men uppdragen börjar ta ut sin rätt.
Mina hjärtslag saktar ner.
Jag fruktar att när min historia närmar sig sitt slut gör deras detsamma.
Och att alla inblandade lämnas kvar med ett tomrum.
Nej, nej, nej.
Tova?
De är inte ens öppnade.
Daphne, Cassie...
Nej, nej, nej...
Gud.
Andie, beställde du en årsbok när du gick sista året?
- Tova? Vad i hela friden är det? - Har du Andies årsbok?
Tova, är du hemma?
Jag beställde ingen, för jag ville inte ha den.
Kanske i den här.
Okej.
Herregud, här är den.
Få se.
Daphne...
Daphne... Cassmore.
Där är hon. Okej.
Fem, sju, sida sex.
Där är hon.
Jag minns henne, hon var ny det sista året.
Jag tyckte synd om henne. Och hon var alltid med Simon.
- Inte Erik? - Inte vad jag minns, nej.
Adam kanske sa fel namn, det var länge sen.
Kanske det.
Och vad bevisar det, Tova, även om det fanns en flicka?
Jag vet inte.
Att han var glad. Jag vet inte.
Men han var glad, det vet du.
Jag ber om ursäkt. Jag vet att du går igenom mycket.
- Jag vill inte vara en börda. Förlåt. - Kan du sluta nu?
Du är ingen börda. Tova, du är min vän.
Vi gör sånt här för varandra.
Vet du att jag fortfarande är ovan vid att sova ensam i den stora sängen?
Jag håller mig på min sida, och varje morgon
vaknar jag förvånad över att jag är ensam.
Och nu måste jag lämna mina bästa vänner
och flytta till en stad där jag bara känner mina barnbarn.
Jag är rädd.
Jag är rädd och jag önskar verkligen att jag kunde prata om det här med dig.
Men du är så upptagen med att inte vara en börda för någon,
att du har glömt hur en vän beter sig.
Och vad är poängen?
Vad är poängen om du slutar att leva?
Hallå?
Tova?
Vad gör du?
Förlåt, hoppas att jag inte skrämde dig. Jag fixar dödsfällorna.
Jag behöver inget lagat. Ut därifrån.
Du varken svarar i telefon eller öppnar dörren...
Det ger dig inte rätt att göra intrång! Ut därifrån.
Jag trodde att du behövde hjälp.
Jag behöver ingen fixarhjälp! Jag behöver ingenting, för jag flyttar!
Varför? När då?
Så fort huset är sålt. Nu vill jag att du kommer ut därifrån!
Okej.
- Jag... - Ut!
- Herregud.
- Hur gick det? - Jag vill inte prata om det.
Mrs Sullivan. Goda nyheter, vi har fått ett bud.
Ni behöver bara komma in och skriva på. Vi hörs snart.
Åh, Cameron.
Det verkar vara ett kännetecken för den mänskliga arten:
usel kommunikationsförmåga.
Varför kan inte människor använda deras miljontals ord
för att berätta för varandra vad de önskar sig?
INGET UPPRINGNINGS-ID
- Hallå. - Hej, Simon Brinks kontor här.
- Är det Cameron? - Ja, det är det.
Tova.
- Hur är fotleden? - Som ny.
- Inget går upp mot lite vila. - Jag är glad att det funkar med Cameron.
- Han visade sig vara rätt pålitlig. - Ja.
Jag kom för att ta farväl.
Jag flyttar över bukten till Charter Village.
Om det är okej stannar jag och städar en sista gång.
Vi kommer att sakna dig, Tova.
Men kom och träffa vårt senaste tillskott innan du börjar.
En grupp i Alaska tog hand om henne när hon skadade ett ben i en krabbtina.
Det är i förtid, men jag kunde inte neka dem.
Vad menar du med "i förtid"?
Marcellus var i ganska dåligt skick i dag.
Marcellus?
Dag 1431.
Kanske min sista.
Förlåt att jag inte har varit här.
Jag var så upptagen med att leta efter den där Daphne Cassmore
att jag vände upp och ner på Eriks rum.
Förlåt.
Jag har varit en urusel vän.
Förlåt mig.
Jag är ledsen.
Det är jag som är ledsen. Jag har svikit dig.
Cameron?
Har man sett.
- Ska vi hitta ett bord, eller? - Ja.
Vi var oskiljaktiga.
Ja, det verkar så.
Så vad fan hände?
Jag vet inte, Cameron.
Hon hörde sällan av sig, förutom om dig. Hon var stolt över dig.
Och det var okej för dig att typ...
...inte göra ett skit för att hjälpa till med din egen unge?
Cameron, trodde du...
Förlåt, men jag är inte din pappa.
Vi var bästa vänner, men jag är inte intresserad av kvinnor.
Min pappa skulle ha dödat mig om han visste det, så...
Hon hjälpte till att hålla honom på avstånd.
- Tänk att du trodde att jag var din pappa. - Då tillhör den här inte dig?
Mina initialer är SOB. Det ville jag inte gravera in i en ring.
Jag trodde att det var er skolmaskot eller nåt.
Ålar? Nej, vår skolmaskot var piraten. Ingen gillar ålar.
Så vem fan var min pappa? Hon måste ha berättat om hon var din vän.
Hon vägrade berätta för nån. Jag vet inte vad jag ska säga.
Hon var ung och rädd. Hennes pappa var ännu värre än min.
Hon var säkert livrädd att han skulle veta.
- Hej, Cameron. Var har du varit? - Varför bryr du dig?
Du, jag är ledsen. Jag borde inte ha avreagerat mig på dig.
Snart är jag borta för gott.
Vad menar du?
Jag har varit fast här...
...för ingenting.
Va?
Jag måste ha varit galen! Simon Brinks är inte ens min farsa.
Han är morsans gaybästis. Det här är inte hans ring.
- Vems ring är det? - Jag vet inte. Det är de jäkla ålarnas.
Nej, gör inte så. Lyssna, Cameron.
Han är inte din pappa, och jag är ledsen för det.
Men du behöver inte sticka. Du har ett bra jobb.
Tror du att jag vill ägna mitt liv
åt att skrubba akvarier och skrapa tuggummi?
Cameron!
Ge dig inte av. Du har så mycket här, folk som bryr sig om dig.
Är det därför du sticker?
Och Marcellus, då?
Han har inte mycket tid kvar, han behöver dig.
- Det är inte mitt problem. - Cameron, du är bättre än så här.
Nej, det är jag inte. Det är jag inte alls.
Cameron!
Av alla akvarier var han tvungen att välja just det.
Det finns få varelser som är brutalare än vargålar.
Att jag har en som granne är straff nog.
Men mitt hat är personligt.
Med min gränslösa visdom borde jag ha varit försiktigare.
Men en Dungeness-krabbas lockelse är svår att motstå.
Om inte för min skada hade jag kanske sluppit människornas så kallade räddning.
Jag må ha blivit äldre och svagare, men jag har också blivit klokare.
Den här gången är jag förberedd.
Dessutom har jag inget val förutom att möta min fiende.
Ringen är beviset jag behöver.
Vad tusan?
Marcellus.
Jag tar dig tillbaka till akvariet. Stanna där.
Herregud.
Åh, titta så du ser ut.
Marcellus.
Vänta, så ska jag hjälpa dig.
Kära nån.
Jag hjälper dig tillbaka. Såja.
Vad gjorde du ända här borta?
Jag förstår.
Okej.
Okej, min vän.
CAMERON CITRONOLJA
Vi är utomhus, Marcellus.
Märker du det?
Du är nästan hemma.
Det här är mitt hem, Marcellus.
Jag kan inte lämna det. Det är mitt hem.
Men jag vet...
Jag måste låta dig återvända hem.
Vi vet båda att du inte ville hamna här...
...men jag är glad att Terry räddade dig.
För du räddade mig.
I väg med dig.
Återvänd hem, Marcellus.
Farväl.
Farväl, min vän.
Marcellus?
Herregud.
Marcellus.
Herre...
Åh, Marcellus.
Herregud.
I början sjunker jag som ett ankare, mina armar är tunga som sten.
Och sen, med ett ryck...
...kvicknar jag till.
Jag vill inte inge falska förhoppningar. Min bortgång är nära förestående.
Men det finns nog med tid kvar.
Tova?
Tova.
Vad har du...
- Du är blöt. - Du kom tillbaka.
Ja.
Saker och ting måste göras korrekt.
Var är Marcellus? Jag hittar honom inte.
Jag lät honom återvända hem.
Är det sant?
Oj.
Men det är väl bra?
Jag kommer sakna honom.
Kan du sätta dig med mig ett tag?
Jag vill visa dig något som Marcellus lämnade åt oss.
Vadå?
Min ring.
- Hur... - Han besökte ålarna.
Min son hette Erik Ernst Lindgren Sullivan.
Det är hans ring.
Han gav den till din mamma, Daphne Cassmore.
Jag tror att han var förälskad i henne.
Jag är din...
Tror du...
Menar du att Marcellus listade ut att du är min farmor?
Jag vet inte.
Jag vet inte, jag vet inte.
Alltså...
Ingen fara.
Jag simmar ner.
Ner till havets botten.
Med alla krafter jag fortfarande kan uppbåda.
Det är fullt av liv överallt.
Det var lika praktfullt som jag kom ihåg.
Och till slut kunde jag känna det igen.
Och smaka på det.
Med hela min kropp.
Jag är hemma.
Omfamnad av samma havsbotten
där en älskad son och efterlängtad far hade vilat.
Hela tiden letade jag efter fel person.
Ja.
Tova.
Hej.
- Jag är ganska upptagen just nu... - Förlåt, jag...
Ditt liv är så mycket större än mitt.
Jag fick panik.
Jag gillar verkligen dig.
Och jag vill gärna vara en del av det stora livet, om jag får det.
Tova?
Ja?
Herregud.
Det är hans skattgömma.
Alla hans småsaker.
Är det din mamma?
Ja.
Han kom på ditt namn.
Diane Jones har ont i knät, för hon vägrar sluta spela tennis.
Jag har sagt i åratal att hon överanstränger sig.
Hon är besatt av sitt dubbelrekord.
- Tova, han stickar sin andra halsduk. - Du skulle sköta grillen.
- Jag ser den härifrån. - Vilken maskin!
Det är inget nyckelhål, Avery.
Du måste fullfölja. Fullfölj.
Jag förstår, men det här är inget för mig.
- Två av tre? - Jag vet inte.
Middag!
- Makaronilådan är till dig. - Jag vet, jag ska äta upp allting.
Vill du ha en?
Jag kan vila nu när jag vet att städerskan också är hemma igen.
TOVA SULLIVAN - GUIDE FRÅGA MIG VAD SOM HELST
Varsågod, sjöstjärna.
Och jag vet att min ersättare är i goda händer.
- Jag ser den inte. Var är den? - Det är en "hon", och hon heter Agnetha.
Städerskan kommer att ta hand om henne.
Hejsan.
Jag skulle anförtro mitt liv åt henne, såsom jag anförtrodde min död åt henne.
Här kommer hon.
Titta på henne.
Människor är för det mesta tröga och drumliga.
Men emellanåt kan ni vara sällsynt kloka varelser.
Undertexter: Dann Ling