Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Det har alltid funnits en rytm i Detroit.
Sedan tiden då gatorna fylldes av jazz klockan två på morgonen.
När Motowns hjärtslag var Berry,
Stevie, Aretha, Marvin, Diana, och The Supremes.
Den rytmen, den försvann aldrig.
Och det är fly.
"Fly" ursäktar sig inte och behöver ingen bekräftelse.
Det är chandelier bright och chandelier strong.
Första gången jag såg Detroit var -78.
Jag var ett barn på besök.
Nu är jag en kvinna på ett uppdrag.
Detroit, jag är tillbaka.
Jag är Sommore, och det här är Chandelier Fly.
Detroit!
Hur är läget?
Jag älskar det här.
Jag älskar det!
Ni ger mig kärlek. Jag älskar det.
Ja.
Älskar det här.
Jag gillar det. Tack.
Ja.
Ni ger mig äkta kärlek.
Ni ger mig Frankie Beverly-kärlek. Jag gillar det.
Ja, verkligen.
Jag tycker personligen att Frankie Beverlys låt "Before I Let Go"
borde vara svartas nya nationalsång.
Jag tycker det. När 50 eller fler svarta samlas
borde vi sjunga den skiten.
Ja.
Ni vita människor som inte förstår vad jag snackar om,
"Before I Let Go" av Frankie Beverly
motsvarar er "Sweet Caroline".
Ni ger mig Frankie Beverly-värmen.
Det här är… Ja!
Man måste medge att Frankie var en vibe.
Frankie var en vibe.
Svarta människor i hela landet älskar Frankie Beverly.
Vi älskar Frankie så mycket att vi visste två år innan Frankie dog
att han inte var 100 %.
Men vi gick på hans konsert ändå
och sjöng med i alla låtar för Frankie.
Man la fram sina vita kläder,
man gick på konserten och sjöng de förbannade låtarna.
Vi gav Frankie Beverly Luther Vandross-frikortet.
Precis.
Svarta människor älskar Luther Vandross.
Det är inte en jävel här över 40
som skulle erkänna att Luther var gay.
Luther kunde dyka upp i aftonklänning.
Vi satt där och bara:
"Flygplatsen måste ha tappat bort hans bagage."
Vi skulle aldrig medge att Luther var gay.
Om nån envetnades sa vi: "Vad fan har det med nåt att göra?"
Man försvarar svart kärlek.
När man älskar svarta artister försvarar man sånt.
Som den gången jag försvarade Ushers outfit.
Usher skulle uppträda.
Usher dök upp i en blus, en brosch,
och kyrkodamhandskar.
Det slog mig ur spel.
Det skakade mig som fan.
För det första är jag gammal nog att veta skillnaden mellan skjorta och blus.
Usher hade på sig en jävla blus.
Det slog mig ur spel.
Men blusen var inte problemet.
För jag har sett Al Green en eller två gånger
ha på sig blus.
Men det var kombinationen av blusen, broschen och kyrkodamhandskarna
som slog mig ur spel.
Jag tänkte: "Varför i helvete är Usher klädd som en i Pantertanterna?"
Vad fan händer?
Jag älskar Usher.
Aldrig nånsin för en dag, än idag,
har jag tänkt att Usher är gay.
Men personen som valde ut den blusen är jävligt gay.
En homeboy skulle aldrig säga:
"Snubben, ta blusen."
En homeboy skulle aldrig föreslå en blus.
Men Usher hade på sig en jävla blus.
Jag ska berätta varför jag försvarade det.
Jag tycker att Usher är en modern version av Billy Dee Williams.
Minns ni Billy Dee Williams?
Jag tittar runt i rummet.
De flesta här är gamla nog att veta vem fan Billy Dee Williams är.
Min mormor och min mamma älskar Billy Dee Williams.
Billy Dee Williams var den coolaste,
mest karismatiske svarte mannen på tv man nånsin sett.
Hans hud var kakaobrun.
Han stämma var djup, sexig och len.
Hans afro var torrt, fuktigt och lockigt på en och samma gång.
Vi hade aldrig sett nåt sånt.
Billy Dee Williams var het som fan.
Billy Dee Williams var så cool att man kunde tro att han var ansiktet utåt
för en konjak, brandy eller champagne.
Men Billy Dee Williams var ansiktet utåt för den billigaste skiten man kan köpa.
Colt 45.
Maltöl.
Om man dricker den där skiten börjar man slåss med folk.
Min mormor älskade honom.
Och eftersom min mormor älskade honom avskydde min morfar den mannen.
Min morfar ogillade honom så mycket att han bara drack en halv burk.
Fan ta den mannen.
Det är så jag ser på Usher, som vår tids Billy Dee Williams.
Vi ger honom kärlek. Vi ger honom svart kärlek.
Jag har varit ståuppkomiker i över 30 år.
Ja, 30 år.
Jag får kärlek.
En sak ska ni veta. Jag vet vad svart kärlek är.
Jag reser runt i landet och svarta älskar mig.
När jag säger att svarta älskar mig, de älskar verkligen mig.
Det kvittar vilken stad jag är i,
om jag är i orten, går till ett McDonalds
och de känner igen mig,
då lägger de ner en fiskburgare i påsen.
De lägger ner extra nuggets och en fiskburgare.
Det är bara så det är.
Ni skulle se när barnen får syn på mig.
De blir som galna. "Min mamma älskar dig."
"Min mamma älskar dig."
"Vill du ha en paj?"
Jag bara: "Få inte sparken över en äppelpaj.
Stila inte och få McSparken."
Men jag vet vad svart kärlek är. Det gör jag verkligen.
Jag har lärt mig en sak om svarta människor…
Vår kärlek är inte bara äkta, men vi älskar dig så mycket
att vi älskar dig ännu mer när du dör.
Men jag lärde mig nåt av svarta.
Jag lärde mig att man kan dö vid fel tidpunkt.
Ja, man kan dö vid fel tidpunkt.
Se vad som hände med Tito Jackson.
Tito Jackson dog strax efter Frankie och precis innan Puffy blev inlåst.
Man hörde ingenting om Titos begravning.
Inga bilder från minnesstunden.
Man såg inga bilder på en gråtande Katherine.
Man såg ingen Janet klädd i svart.
Folk beter sig som att de inte ens vet vem Tito var.
Morgonen Tito dog besökte jag min unga kusin.
"Tito dog i morse."
Min unga kusin sa: "Åh nej, inte hunden från The Wiz."
Jag sa: "Bitch, det där är Toto.
Jag pratar om Tito. Tito, Michaels bror. Tito."
Hon bara…
Hon visste inte att Michael hade en bror.
Jag sa: "Fan, Tito dog vid fel tidpunkt."
Jag besökte min farbror
och jag vet att han är gammal nog att veta vem Tito är.
Jag sa: "Vi förlorade Tito i morse."
Han sa: "Jag ska vara ärlig. Jag föredrar Grey Goose.
Jag gillar inte Tito på det sättet."
Jag bara: "Tito, Marlon, Jermaine, overaller, afro.
Du vet vem fan Tito är.
För helvete. Tito dog vid fel tidpunkt."
Vet ni vem mer som gjorde det?
Farrah Fawcett Majors, skådespelerskan.
Farrah Fawcett Majors dog samma dag som Michael Jackson.
"Du vet att du inte är i samma liga som Mike.
Du borde ha klamrat dig fast en dag till.
Du var redan en ängel.
Du var en av Charlies änglar. Vänta en dag till."
Hon dog samma dag som Michael Jackson.
De hittade ingen begravningsbyrå som ville hämta kroppen.
När de svarade i telefonen: "Farrah vem?
Vi väntar på Mike-folket ska ringa. Ring inte igen."
Döden är oundviklig.
En dag finns ingen av oss kvar.
Och vi borde alla önska att vi får en smidig övergång.
Jag ska vara ärlig.
Det smidigaste övergången som jag nånsin sett
var OJ Simpsons.
Vissa av er bara: "Har OJ dött?"
OJ hade en smidig övergång.
Ingen har lämnat jordelivet lika smidigt som OJ.
Så här gick det till.
Två veckor innan OJ dog
gick det ett rykte om att OJ hade cancer och låg på hospice.
Den jäveln sände live. OJ sände live från en golfbana.
Han loggade in på Instagram.
Han bara: "Hörni. Vad är det för skit jag hör om?
Folk säger att jag ligger på hospice.
Jag är här ute på golfbanan och har en fantastisk golfrunda."
Den jäveln loggade ut från Instagram
och var död innan det kom ut på Facebook.
Jag sa: "Fan, han var borta. Smidigt."
Ja.
Borta.
Jag är en sån som försöker hänga med i det senaste.
Verkligen. Jag försöker hänga med.
Men jag missade en del.
Jag skäms för att medge att jag är en av de få
som inte uppfattade de sibliminala budskapen
i Kendrick Lamars halvtidsuppträdande på Super Bowl.
Jag tänker inte ljuga. Jag uppfattade inte det.
Inget.
Jag ska vara ärlig. Hans outfit fick mig att bryta ihop.
Snubben kom ut i utsvängda jeans
med kuktryck där fram.
Jag blev jävligt förvirrad. Liksom, va?
Jag visste inte att Kendrick var så satt.
Jag har inte glasögonen på mig. Jag trodde det var Stephanie Mills. "Fan.
Jag visste inte att Stephanie Mills skulle uppträda."
Jag gick för att hämta mina glasögon och när jag kom tillbaka var det över.
Fan, tänkte jag. Jag missade skiten.
Ni visste inte att Kendrick var så satt. Jag visste inte heller det.
Och ungdomarna var arga. De var arga, för de tog det på allvar.
Min kusin sa: "Fattade du inte budskapet?"
Ungdomarna dissekerade den skiten,
analyserade den skiten, fick alla subliminala meddelanden.
"Ni gjorde allt det,
men skummade igenom Projekt 2025."
Läste inte den skiten.
Och här är vi nu.
Trump 2,5.
Nu är det Trump som bestämmer. Trump som styr.
En sak kan jag säga er. Han gör allt som han sa att han skulle göra.
Han gör allt som han sa att han skulle göra.
Vad sa Trump att han skulle göra dag ett?
Trump sa:
"Om du inte är amerikansk medborgare ska du dra härifrån."
Jag vet inte om ni är uppmärksamma, men de drar härifrån.
De drar verkligen härifrån.
Gå ingenstans utan era födelsebevis.
De skickar inte iväg "några". De skickar iväg alla.
Jag vet inte varför kvinnor fortfarande går omkring med internationellt hår.
Försök förklara det vid gränsen.
"Nej, jag är amerikan. Håret är malaysiskt.
Jag är inte malaysisk.
Håret är från Malaysia.
Jag kommer från Amerika."
Ring min mamma.
Mamma, du måste ta med mitt kvitto.
Kom hit… Skit.
Det är inte rätt läge för det där.
Jag tänker inte ens ha lugg. Det är kinesiskt.
"Knappast. Pannan duger just nu. Det är inte läge att hålla på med sånt."
Det jag försöker säga är
att detta kan vara den sista månaden som ni får manikyr och pedikyr.
Ni får göra det själva nästa månad.
I hemmet, som förr i tiden.
Ja, de sticker härifrån.
Vad sa Trump mer? Vad sa han mer?
Trump sa att under de kommande fyra åren kommer vi bara att erkänna två kön.
Det är man och kvinna.
All den där andra skiten som vi gjorde däremellan, nix.
Trump sa att vi ska bygga en mur och en garderob.
Ni ska tillbaka in i garderoben.
Ja.
In i garderoben igen.
Jag har en kusin som är lesbisk. Jag snackar om en riktig flata.
Maskulin, en sån flata.
Jag sa: "Bäst du skaffar hästsvans och kilklackar
och smälter in med oss tills det lugnar sig."
Det är inte läge att blotta sig.
Detta är på riktigt.
Det här är vad ståuppkomik handlar om.
Man pratar om verkligheten.
Ibland är det så illa att måste skratta för att komma till andra sidan.
Jag menar allvar.
Man måste skratta för att nå andra sidan.
Jag har aldrig varit politisk. Jag brukade inte bry mig om politik.
Men nu är jag uppmärksam. Nu följer jag utvecklingen.
Jag såg installationen. Jag visste inte att vi bojkottade skiten.
Min kusin sa: "Bitch, du skulle inte titta." Ingen sa det till mig.
Jag tittade på installationen.
Jag ska berätta vad jag tyckte var konstigt.
De hade åtta böner under installationen.
De bad åtta gånger. Trump blundade inte en enda gång.
Han bad så här under varenda bön.
Han blundade inte en gång.
Jag klandrar honom inte. Om nån försökte döda mig två gånger på ett år
hade jag inte heller blundat bland folk.
Ärligt talat, en av anledningarna
till att jag tittade var för att se vad Melania skulle ha på sig.
Kom igen. Melania är jävligt listig.
Det är hon.
Det är hon. Och hon gjorde ingen besviken.
Melania satt där med hatten neddragen så här.
Hon satt så i tre timmar. "Den här kvinnan är hög som ett hus."
Kom igen.
Kan ni sitta med en neddragen hatt i tre timmar?
Hon tittade inte åt vänster. Inte åt höger.
Trump gav henne en puss. Hon lutade sig fram och tillbaka.
Jag sa: "Ja, hon är hög som ett hus."
Michelle dök inte upp och alla blev som galna.
De bara: "Michelle dök inte ens upp." Jag tyckte inte att det var en stor grej.
Det som jag tyckte var chockerande var att hon lät Barack gå dit själv.
För en sak är säker. Barack är en snygg jävel.
Kvinnor raggar på Barack.
Det som chockerade mig var
att man inte brukar se en hjulbent snubbe vara ute själv efter 20.00.
Kvinnor vet att hjulbenta snubbar inte borde vara ute efter 20.00.
Kobenta snubbar finns överallt. De limmar på en på klubben.
För fan.
"Nej, det jag menar, det jag menar…" "Snubben, nej."
Hjulbenta snubbar syns inte till efter klockan 20.00.
Jag fick en chock.
Kolla på de arga kobenta snubbarna.
De sitter där. "Döm inte innan du provat."
Trump ska ändra på saker. Vi vet inte om det kommer funka.
Vi vet inte om det är till det bästa eller värsta. Vi rider ut stormen.
Trump ändrar på allt möjligt. Jäveln… Han drar in bostadsbidraget.
Den jäveln… Ja. Bostadsbidraget.
Medicare.
Han kan ta bort socialförsäkringen.
Trump sa till och med att han ska skrota sommartid.
Det blir mörkt 15.30 nästa år.
Det är över.
Han vill inte ens vara president.
Han vill vara kung. Det vill han.
Han vill vara kung. Han gör saker som aldrig har gjorts förut.
Trump sa: "Jag vill ha mitt porträtt på 200-dollarsedlarna."
"Herr president, det finns inga 200-dollarsedlar."
Han sa: "Vi ska göra en 200-dollarsedel
och vi ska sätta mitt porträtt på skiten."
"Herr president, bara avlidna presidenter finns på sedlar."
Jag bara: "Hindra honom inte. Låt honom.
Låt honom.
Låt honom."
Han gör saker som vi aldrig sett förut.
Vi skrattar, men hör på. Folk har det tufft.
Folk blir av med sina jobb. Jättemånga har blivit av med sina jobb.
Man måste minnas det här i svåra tider.
Även om det känns tungt så varar det inte för alltid.
Och förstå att det alltid finns nån som har det värre än dig själv.
Om det känns bättre så har en av mina väninnor det väldigt kämpigt.
Hon säljer sin kropp och hon gillar inte ens kuk.
Så om du tror att du har det tufft,
den här tjejen gråter när hon tar av sig trosorna…
Nu gör han det på sitt sätt.
Han gör det på sitt sätt.
Han benådade Proud Boys.
Alla Proud Boys frigavs.
Drog tillbaka anklagelserna. Frigav dem. Ni vet väl vilka Proud Boys är?
De låg bakom upploppet.
De stormade Kapitolium i DC, klättrade på väggarna och sånt.
Han benådade dem. "Okej, du benådade Proud Boys.
Nasty Boys, då? Släpp ut Nasty Boys."
Ni vet vilka Nasty Boys är.
R. Kelly, P. Diddy och Mystikal.
Där kom den.
Vi skrattar, men de har inte kommit till oss än.
Vi bara fläktar oss med solfjädrar och har på oss cowboystövlar på sommaren.
Vi visar upp oss som fan.
Vi kan göra vad som helst coolt.
Svarta tog det gamla landets do-si-do
och tillförde röv.
Folket gjorde inte sånt innan vi kom.
De lade till röv till do-si-do.
Var är solfjädrarna?
De tillförde röv till do-si-do.
Vi måste vara uppmärksamma.
Jag vet inte om ni är det, men de försöker radera vår existens.
De gör det.
De lär inte längre ut afroamerikansk historia i skolan.
De lär inte längre ut det i skolan. Här är vi nu.
Om vår historia är viktig för oss måste vi själva undervisa våra barn.
Det är där vi är.
Det stämmer. Om vår historia är viktig måste vi själva undervisa våra barn.
All undervisning borde börja i hemmet, vare sig det gäller hygien, etikett, hyfs
eller afroamerikansk historia. Vi måste själva lära våra barn.
Jag kanske är lite partisk, för min far var professor i engelska
och han undervisade i afroamerikansk historia.
Så en sak, ja, en sak.
Han envetnades med att vi kände till vår historia.
Han hittade på lekar, för att få oss att komma ihåg.
När vi satt vid middagsbordet
brukade han namnge all mat efter svarta ledare.
Han brukade säga:
"Kan du ge mig Martin Luther King-kycklingen.
Ge mig Harriet Tubman-makaronilådan. Ge mig Marcus Garvey-köttfärslimpan."
Min lillebror förstod inte varför maten var uppkallad efter svarta ledare
när kylskåpet fortfarande var vitt.
Så när vi hade satt in maten i kylen
sa han till kylskåpet: "Släpp mitt folk."
Jag bara: "Det är över, snubben."
När maten är i kylskåpet är det över.
Men det är sant.
Om vår historia är viktig måste vi lära våra barn.
För om vi låter Amerika lära våra barn vår historia
kommer de sabba det.
De kommer att sabba det. De lär lägga till skit som inte hör dit.
De kommer blanda ihop historierna.
Jag kan se hur en framtida flicka säger till sin mamma:
"Mamma, är det sant
att det var skådespelerskan Jada Pinkett
som vägrade sätta sig längst bak i bussen?
Och sen rånade hon och hennes tjejkompisar en bank?
De sköt sönder bussen och alla dog."
Vi sitter där och bara: "Vänta lite nu."
Jag vet förbannat väl att Rosa Parks inte var med i filmen Set It Off.
De kommer att sabba det. De lär sabba det.
Och när ni lär era barn vår historia,
utelämna inte höjdpunkterna.
För vi har några höjdpunkter.
Utelämna inte höjdpunkterna.
Som när Will Smith örfilade skiten ur Chris Rock i direktsändning.
Jag vet att ni inte vill snacka om det. Men han slog skiten ur Chris Rock.
Han slog så hårt att tv-stickan hoppade ur teven.
Jag bara: "Jäklar, vänta."
Fan.
Och ni får inte utelämna den ökända
Club Shay Shay-intervjun med Katt Williams och Shannon Sharpe.
Kom igen nu.
Ni kan säga vad ni vill,
men Shannon Sharpes intervju med Katt Williams
skakade om hela ståuppkomedivärlden. Skakade om den.
Katt Williams gjorde en tre timmar lång intervju med Shannon Sharpe.
Shannon Sharpe ställde bara en fråga.
Hur mår du?
Och han bara gick loss.
Han gick loss.
Det var en krypskyttsituation.
Och jag säger krypskytt, för i en eldstrid har fler än en person ett vapen.
Under en eldstrid skjuter du, sen skjuter jag, du skjuter, jag.
Men i en krypskyttsituation har bara en jävel pistol.
Och Katt Williams knäppte en i taget. Man visste inte vem som stod på tur.
Först ut var Steve Harvey.
Katt Williams berättade för hela världen att Steve Harvey bar tupé.
Han sköt bort peruken.
Han sa att han skulle slå Cedric the Entertainer
i hans stora, feta mage.
Han sköt bort jävelns navel.
Katt Williams sa till hela världen
att Ludacris var medlem i Illuminati och sög kuk för att komma in.
Sköt bort jävelns läppar.
Det var brutalt.
Han la allt på bordet.
Han pratade om Tiffany Haddish, Kevin Hart,
Michael Blackson, Faizon Love, allihop.
Han köttade sönder dem.
Och av alla de som han snackade skit om
tyckte jag bara synd om komikern Earthquake.
För Katt Williams sa till hela världen
att Earthquake inte kunde läsa.
Det där är kallblodigt.
Att sätta en svart man på kan-inte-läsa-listan. Kom igen.
Särskilt i vår tid.
Vi svor att vi skulle bli bättre än våra förfäder.
Vi kan läsa, din jävel.
De flesta av oss växte upp under
Conjunction, junction What's your function?
Vi kan läsa, din jävel.
Det är kallblodigt att sätta en svart man på kan-inte-läsa-listan.
Jag vet inte hur vita hanterar sånt,
men som en svart person,
när nån säger att man inte kan läsa, då måste man bevisa att man kan läsa.
Det betyder att vart man än går,
så fort man kommer innanför dörren måste man börja läsa.
När man kommer till barberaren
stannar man upp, läser: Tilltugg.
Potatischips, 35 cent.
Majschips, 45 cent.
Pretzels, 35 cent.
Damtoalett hitåt, herrtoaletten ditåt.
Man måste läsa.
Bevisa för jävlarna att man kan läsa.
På begravningar tar man ett programkort och läser högt inför alla som samlats.
Och jag säger det här, lyssna,
eftersom det hände en av mina vänner.
Min vän åkte i fängelse. Jag vet inte varför,
men på nåt sätt när han satt i fängelse
hamnade han på kan-inte-läsa-listan.
Han var mer upprörd över det än han var över att sitta i fängelse.
Han kunde inte bärga sig tills han kom hem för att bevisa att han kunde läsa.
Morgonen han skulle friges ringde hans syster till alla.
Hon sa: "Min bror kommer hem ikväll.
Vi kan väl ses på restaurangen och överraska honom?"
Vi gick dit med tårta, ballonger och en banderoll.
Hon hade med rosor, och vi överraskade honom.
Han kom, alla sa "surprise". De gjorde high-five, kramade honom.
De grät. Det var känslosamt.
Men han ville bevisa att han kunde läsa. Så han sprang över till bordet.
Han plockade upp menyn.
Han sa: "Jag beställer åt alla."
Jag sa: "Oj.
Det här blir dyrt."
Anledningen till att jag sa det var för att det är så det är i orten.
Om man beställer skiten betalar man för skiten.
Så jag sa: "Oj, det här blir dyrt." Men han brydde sig inte.
Han skulle bevisa för oss att han kunde läsa.
Han började beställa.
"Jag vill ha sex kycklingquesadilla."
Jag sa: "Jäveln går ut stenhårt med quesadilla."
Ni vet att quesadilla är jävligt knepigt.
För det första ser det inte ut som det låter.
Du är en djärv jävel om du beställer quesadilla.
"Jag vill beställa sex kycklingquesadilla.
Jag kan ta några calamari, några jordgubbsdaiquiris,
några escargot, och lite jambalaya."
Alla bara: "Oj."
Grejen var att vi befann oss på Pizza Hut.
Inget av det där stod på menyn.
Jag tog ifrån jäveln menyn.
Jag sa till servitören att ge oss fem pepperonipizzor.
Och ge den här jäveln en målarbok så han kan ha nåt att göra.
Du lärde dig en meny utantill
från fel jävla restaurang.
Det finns ingen jävla jambalaya på Pizza Hut.
Shannon var het i en minut.
Shannon Sharpe hade allt under kontroll i en minut.
Tills han knullade runt
och drogs in i en sexskandal.
Men sån är världen vi lever i nu.
Skandal efter skandal. I kulturen vi lever i
skriver jävlarna under ett sekretessavtal och skriver en bok med samma jävla penna.
De spelar inte rättvist.
Men jag gillar när folk hamnar i små sexskandaler.
När folk dras in i sexskandaler får man veta vad de verkligen gillar.
Folk ser ut på ett sätt utifrån,
men när man får veta vilken sorts snusk de gillar,
det är vad en sexskandal gör för en.
Blottar alla sjuka detaljer. Och jag gillar att leka en lek.
De flesta vill se personens bild först. "Han gjorde det här."
Jag sparar bilden till sist.
Jag gillar att läsa alla kinky detaljer
och sen gå tillbaka till bilden.
Läsa vad de gjorde, gå tillbaka, vända blad och…
Den här mannen gillar att sniffa på cykel- sadlarna på gymmet när ingen tittar.
Läsa alla snuskiga detaljer,
vända blad och bara…
"Det här är subban som trycker sitt sköte mot zucchinin
i grönsaksavdelningen när ingen tittar."
Jag är proffs på det.
Jag är det. Jag gillar att läsa alla små detaljer.
Jag lär mig lite om offret när jag läser detaljerna.
Som i Shannon Sharpe-situationen.
Jag förstod tidigt att tjejen han höll på med var ung.
Jag förstod att hon var ung.
Jag visste att hon inte var en vuxen kvinna som mig själv.
Jag är en fullvuxen schäferhund.
Jag förstod att hon var en ung tjej.
Så här förstod jag att tjejen var ung. När de beskrev vad hon hade sagt
hade hon sagt saker som: "Ge mig ett barn. Ge mig en svart bebis.
En stor svart bebis." Jag bara: "Ja, det här är en ung tjej."
Ingen fullvuxen kvinna skulle be en 56-årig man
om en förbannad bebis.
För vi vet redan vilken sorts bebis en 56-årig man kommer att ge.
Skit i spektrat. Ungen kommer att slicka på stängsel.
De lär slicka på stängsel.
Ni har säkert sett barnen som slickar på stängsel.
Man sitter där. "Du ville ju ha en cykel.
Cykla den jävla cykeln. Jag köpte en cykel och du slickar stängslet.
Sluta slicka på stängslet."
Det är inget fel på Junior.
Juniors pappa är bara gammal, det är allt.
Han är ett gammelballebarn.
Ni har sett gammelballebarnen.
När en ung tjej får barn med sin sugardaddy.
Hon döpte honom till Brandon.
"Jag vet inte varför hon döpte honom till Brandon.
Han ser ut som mr James."
Branden har ett min-pappa-är-gammal-ansikte.
Han har begynnande flint.
Han är klädd som en försäkringsman som är hemma och dammsuger.
Man får böna honom om att gå ut. "Gå ut, Brandon.
Gå ut och lek."
Brandons pappa är gammal.
De andra barnen vill fira sin födelsedag på Chuck E. Cheese.
Brandon vill åka och fiska.
Brandons pappa är gammal.
En gammelballebebis.
Ni har sett en gammelballe.
Jag vet vad jag snackar om.
För jag är ett gammalt ägg.
Ett gammalt ägg.
Det är när en kvinna skaffar barn senare i livet.
De genomsnittliga barnafödaråren är 17 till 27.
Efter det är det en chansning.
När man chansar vet man inte vad man får.
Min mamma chansade. Jag är ett gammalt ägg.
Det är därför jag kan prata om det.
Gudskelov blev jag okej.
Gudskelov.
Hon gjorde en chansning.
Som barn var jag riktigt jävla smart.
ABC, 123. De behövde bara visa en gång.
Jag fattade direkt. De behövde inte ens potträna mig.
Jag dök upp i byxblöja, laddad och redo.
Inte bara var jag smart,
men jag var också stark,
särskilt i armhålorna.
Som barn luktade jag jävligt starkt.
Jag var en fullvuxen kvinna under armarna.
Tussy-deo funkade inte. Ni minns Tussy.
Tussy var för unkna tonåringar.
Jag plöjde igenom Tussy.
Tussy var för klen för mig.
Secret var ingen hemlighet. Jag utklassade Secret.
Som sjuåring använde jag Right Guard.
Right Guard var för byggarbetare.
Jag använde Right Guard.
Jag fick växa ikapp mina armhålor.
Jag var ute och hoppade hopprep.
Mina vänner: "Ta ner armarna."
Men Shannon Sharpe… Shannons skit var så skandalös
att vi glömde att Kanye sa
att han sög sin kusins kuk tills han var 14.
Fan, jag sa det inte, han sa det.
Och detta är grejen.
Jag vet att vi lever i en tid där alla vill komma till tals.
"Jag vill lätta mitt hjärta, jag vill läka."
De vill bara berätta sin historia.
Det är okej att berätta sin historia, men dra inte in någon annan.
Jag vet inte ens om det är sant.
Hans kusin vill kanske inte att han ska säga sånt.
Har ni hört nån erkänna att de gillar riktigt snuskiga grejer?
När man ifrågasätter dem skyller de på sin bakgrund.
Och man råkar ha samma bakgrund.
Så här brukar det låta.
De säger saker som: "Jag var med Brenda häromkvällen."
"Va? Skitbra, mannen."
"Jag och Brenda hade jävligt kul.
Brenda är fortfarande vild. Brenda är vild, men jag visade henne."
"Allvarligt?" "Ja, för fan.
Jag vände på henne och började äta hennes röv."
Och man bara: "Blä."
"Fan, jag kommer ju från Detroit. Detroit, snubben."
Man bara: "Detroit har inget med det att göra.
Hela min familj är från Detroit. Ingen i min familj äter röv.
Det är din grej. Det har inget med Detroit att göra.
Dra inte in mig i den skiten."
Jag gillar min humor.
Det gör jag.
Jag har en väldigt skruvad humor. Det har jag verkligen.
Jag har varit sån hela livet.
Min skruvade humor hjälper mig att inte stressa för mycket.
Jag stressar inte upp mig,
tack vare hur jag ser på saker.
Jag är en snäll person. En trevlig person.
Jag försöker att inte vara elak.
Ja.
För det mesta.
Jag är en sån som alltid försöker se den ljusa sidan.
Oavsett vad, se den ljusa sidan.
Och när man ser det så måste man ibland ha tålamod.
Om man är tålmodig ser man till slut den ljusa sidan.
Jag försöker se det positiva.
Och sen är jag inte rädd att tänka utanför ramarna.
Vissa människor begränsar sig och fokuserar precis här.
Jag tar ett steg tillbaka och tänker utanför ramarna.
Jag kan se saker från ett annat perspektiv ibland.
Och det besparar mig stress.
Till exempel, en situation uppstod i Jacksonville, Florida.
En galen man började skjuta inne på en Dollarstore-butik.
Fem personer dog. Det var tragiskt.
Det var på CNN, på lokalnyheterna.
Offrens familjer la upp bilder på Facebook och Instagram.
"Borta för tidigt."
"Vila i frid."
Jag ringde min familj den kvällen.
Först sa jag att jag älskade dem.
Sen sa jag: "Hör på.
Om jag nånsin skulle dö eller bli dödad på Dollarstore,
låt inte tidningen trycka min bild
och berätta inte för folk att jag dog på Dollarstore."
Kom igen.
Säg att det var på apoteket.
Säg inte till nån att jag dog på jävla Dollarstore.
Efter allt jag har åstadkommit i livet
ska ni förknippa mig med Dollar Tree? Kom igen.
Välj ett torg, för du berättar inte för nån att jag dog på en Dollarstore.
Jag säger det här till er
eftersom ni måste säga sånt här till era släktingar.
Du kommer att ligga i din kista. Du ligger i din kista.
Nån läser upp din dödsruna.
Det går bra ända tills de kommer till slutet
och säger nåt fånigt. "En sak kan man säga om henne.
Hon älskade Dollarstore."
Du sätter dig upp i kistan.
"Vem fan har sagt att du ska säga sån skit?
Berätta inte det för folk."
För så här ligger det till.
Vi gillar Dollarstore.
Vi handlar där, men det är inte ens grej.
Det är inte ens grej. Man handlar där, men det är inte ens grej.
Så här vet man att det inte är ens grej. När man är på en Dollarstore
känner man sig aldrig 100 % bekväm. Man tittar sig omkring.
Kollar efter nån man känner.
När man ser nån man känner
berättar man omedelbart varför man är där.
"Hur är läget, Tammy? Hur mår du? Kul att se dig.
Jag ska köpa ett födelsedagskort till min faster.
Hur är det med din mamma? Hälsa henne."
Precis.
Man gillar stället, men det är inte ens grej.
Så här vet man att det inte är ens grej.
Oavsett vad man köper tar man ingen kundvagn.
Jag står vid kassan, famnen full.
Jag vägrar ta en vagn. Tar man en vagn, då är det ens grej.
Det är ens grej.
Det här är vad man gör.
Jag vägrar ta en vagn.
Har ni märkt att man aldrig ser par på Dollarstore?
Man går in där en i taget.
Ens make säger: "Du kan gå in. Jag väntar på dig i bilen."
Man vill inte bli sedd på nån jävla dejt på Dollarstore.
Regel nummer ett när man handlar på Dollarstore.
När man pratar om vad man gjorde den dagen
nämner man aldrig Dollarstore.
"Var har du gjort idag?" "Jag har haft fullt upp hela dagen.
Jag tog min mormor till körrepetitionen,
hämtade min dotter, körde henne till träningen,
tog hunden till veterinären, gick till tvättstugan och skit."
"Jaså? Tammy sa att hon såg dig på Dollarstore."
"Nåt sånt, ja.
Jag köpte ett kort till min faster."
Man nämner inte sånt.
Man måste ha näsa för hur det funkar på gatan.
För det här kan jag säga och lova dig om livet.
Livet är ödmjukande.
Väldigt ödmjukande.
Har det inte gjort dig ödmjuk än, vänta bara.
Bibeln säger att vi alla ska bli ödmjukade.
Alla huvuden ska buga och alla knän ska böja sig för Honom.
Alla kommer bli ödmjukade.
Livet gör en ödmjuk.
Vet ni hur mycket Sean John-skit det finns i begagnatbutikerna?
Inte ens hemlösa vill ha skiten.
Jag såg en hemlös kasta en jacka tvärs över rummet.
Han bara: "Nä, behåll den där, behåll den där."
Ni vet att det där var ett bra skämt. Ni jäklas med mig.
Det var, hör på…
Livet är ödmjukande.
Det faktum att Puffy har flera miljarder dollar
och inte släpps mot borgen.
Puffy är mitt i en skräckfilm
som heter Förgångna fittors ande.
Jag försvarar inte det han gjorde.
Jag rättfärdigar inte det, men jag vill att ni gör mig en tjänst.
Tänk utanför ramarna, bara lite grann.
Tänk om nån dömde dig för nåt du gjorde för längesen?
Åttiotalet, till exempel.
Tänk om nån dömde dig för nåt du gjorde på 80-talet.
Först och främst, vi var annorlunda på 80-talet.
Livet var annorlunda på 80-talet.
Reglerna var annorlunda på 80-talet.
Om man beskriver skiten vi gjorde på 80-talet,
om man beskriver det nu låter det inte rätt.
Det låter inte rätt.
Jag menar smågrejer.
Beskriv äppelleken. Den där leken vi lekte på kalas.
Beskriv det där idag.
"Okej, låt mig förstå det rätt. Ni tog barn,
satte ögonbindel på dem, bakband deras händer
och fick dem att sticka ner huvudet i en hink med äckligt vatten.
För ett äpple?"
Ja.
Det låter inte rätt.
Man vet att det inte låter bra.
Om ens barnbarn kommer hem imorgon och säger:
"Jag lekte en lek hemma hos Jennifer. De band mina händer bakom ryggen."
Då hade man sagt: "Vad var det för jävla lek?
Man bakbinder inte barn."
Det var sånt vi höll på med.
Kom igen.
Om man hör vad vi höll på med så låter det inte rätt.
Beskriv "sätt svansen på åsnan".
"Okej, låt mig förstå det rätt.
Ni tog barn, satte ögonbindel på dem,
snurrade runt dem och gjorde dem yra.
Sen sa ni åt dem att hitta åsneröven i rummet?"
Ja, ni kommer att…
Ni vet att det inte låter rätt.
Ni minns 80-talet.
Livet var annorlunda på 80-talet.
Ni minns 80-talet. Ens mamma hade en Cutlass,
utan servostyrning.
Hon fick uppbåda all sin styrka för att svänga vänster.
Man var så lätt att varje gång hon svängde
gled man hela vägen till kanten av sätet.
Man gled för att man inte hade bälte på sig.
Kom igen, det är 80-tal.
På 80-talet hade man inget jävla säkerhetsbälte på sig.
Vi hade en tuff uppväxt.
På 80-talet rökte ens mamma ett helt cigarettpaket,
rullade upp fönstren och rökte med en i bilen.
Hon rökte, och man med.
Hon brydde sig inte om ens lungor.
Det här var 80-talet.
När jag ser all lyx vi har idag är det svårt att klaga.
Inser ni att vi har appar som Spotify, Apple Music och Youtube,
där man kan hitta en låt oavsett genre och spela den direkt?
Jag minns 80-talet.
När man satt på sitt rum och ringde radiostationen fem gånger i rad
och bönföll dem att spela "Double Dutch Bus".
"Ska ni spela låten eller inte? Jag har annat att göra."
Nuförtiden, om man ringer nån fem gånger i rad
åker man fängelse för stalkning.
Livet var annorlunda.
Ni vet att livet var annorlunda. Damer, det var annorlunda.
Ni minns på 80-talet
när man badade eller tog en dusch.
För att bevisa att man var fräsch
hällde man kroppspuder på bröstet.
Man tog det ända upp till nacken.
Häll på lite kroppspuder idag och gå ut.
Du blir anmäld till folkhälsomyndigheten.
"Ja, vi har en kvinna här.
Jag vet inte om det är mjältbrand, kokain, fentanyl, torrschampo.
Någon måste komma och kolla upp det. Okej, tack."
Livet var annorlunda.
Så om nån skulle döma en för skiten man höll på med på den tiden,
det var annorlunda då.
Jag ljuger inte. Jag blev rädd i år. Jag fick stora skälvan.
Jag har en examen från Morris Brown College i Atlanta, Georgia.
I år släppte de en dokumentär om Freaknik.
En vän ringde, hon sa: "Har du hört?
De har gjort en dokumentär om Freaknik."
Det första jag sa var: "Varifrån fick de bilderna?"
"De bad folk att skicka in dem."
Jag bara: "Fan.
Jag undrar om folk kommer kunna se att det är jag utan ögonbryn."
Livet var annorlunda på den tiden.
Jag hade verkligen glömt bort det.
Min kille kom till mig en dag. "Jag hörde om en dokumentär om Freaknik.
Den kommer ut den här veckan. Vi ska se den på fredag."
Jag sa: "Jag ska se den på onsdag
för att se om vi kan se den på fredag."
Precis.
Och jag är en av dem som…
Jag försöker hänga med, och jag är imponerad.
Jag är imponerad och mycket motiverar mig.
Jag blir motiverad av att se folks framgång.
Man ska inte se andras framgång som ett personligt misslyckande.
Folk gör ofta det.
De ser andras framgång som sitt eget misslyckande. Förstår ni?
Jag gillar att vi har fler kvinnliga rappare än nånsin.
Det gör jag.
Jag älskar kvinnliga rappare.
Vi har Kash Doll, Nicki Minaj.
Vi har Cardi B och GloRilla.
Fan, jag gillar Glo. Jag gillar Lil Glo.
Jag hörde GloRilla säga en grej. Jag svär.
Det förändrade mitt perspektiv på vissa saker.
GloRilla kommer från Memphis, Tennessee.
Hon pratar med en sydstatsdialekt.
Under en intervju får hon frågan: "Hur känns det att vara känd?"
Hon sa: "Jag ska inte ljuga. Det är lite tufft att vara känd.
Det är lite tufft att vara känd."
"Vad är så tufft med att vara känd?"
"Mina fans mobbar mig på nätet." Han sa: "Blir du mobbad av dina fans?"
"Ja, mina fans mobbar mig på nätet.
De gör narr av min lustiga lilla kropp
och min stora näsa, men jag säger till dem:
'Ni lär vänja er vid att se den här lustiga lilla kroppen
och den här stora näsan,
för jag ska fortsätta göra hits och fortsätta tjäna pengar.
Och när allt kommer omkring håller muttan fortfarande måttet.'"
Jag bara: "Vad fan har muttan med nåt att göra?"
Jag fattade inte.
Det var inte förrän jag tog ett steg tillbaka,
klev utanför ramarna
och tittade ur en annan synvinkel, då hörde jag det så här.
Först och främst måste ni förstå att ibland i livet
kommer folk inte att se en som man ser sig själv.
Det var en av de svåraste lärdomarna jag har behövt lära mig.
Ibland ser folk inte en som man ser sig själv.
Man ska alltid heja på sig själv.
Jag bryr mig inte. Man ska heja på sig själv.
Alltid.
Folk frågar: "Vilka är dina fem favoritkomiker?"
"Tre av dem är Sommore."
Och två av dem ser precis ut som hon.
Men heja alltid på dig själv.
När jag sa det lyssnade jag på Cardi.
Sen gick jag tillbaka och lyssnade på GloRilla igen.
Nu hörde jag det här.
"Ni kanske inte gillar min lustiga lilla kropp eller min stora näsa,
men jag ska fortsätta göra hits och fortsätta tjäna pengar.
Och i slutändan, om det här inte funkar, vet ni vad?
Muttan håller fortfarande måttet."
Jag sa: "Bruden gav sin mutta en shout-out."
Hon gav sin mutta en shout-out.
Jag gick hem och bytte alla lösenord till: "Muttan håller fortfarande måttet."
Just det.
Om det inte motiverar er,
vad som än händer i livet,
muttan håller fortfarande måttet. Förstå det.
Vissa kvinnor… Ni skulle aldrig säga det. Det är under er värdighet.
Men jag kan visa var ni kan använda det
i sin enklaste form.
Säg att du ska till doktorn. Du har en tid klockan ett.
Du kom dit tidigt, halv ett.
Den lilla tjejen kallar inte på dig förrän fem efter ett.
Hon mäter inte blodtrycket förrän kvart efter ett.
Hon svassar omkring som inget är fel. Hon ber inte ens om ursäkt.
Hon tar på dig mätaren och börja pumpa.
Hon tittar på dig och säger: "Ditt blodtryck är lite högt."
Du tittar på henne och säger: "Det var normalt klockan ett."
Låt inte den här lilla tjejen sabba din dag.
Du vet att du har koll på ditt saltintag.
Du gör dina dagliga 10 000 steg.
Du har druckit ditt vatten.
När hon säger att du har högt blodtryck vill jag att du gör följande.
Jag vill att du tittar ner,
tittar bort, möter hennes blick och säger:
"Muttan håller fortfarande måttet."
Trycket är högt, men muttan håller måttet.
Just det.
Jag kan säga vad som är ännu bättre.
Säg att du går till banken.
Du gör en liten insättning.
Du skjuter in checken under fönstret.
Du frågar inte ens om saldot, för du vet redan.
Du vet redan.
Hon åtar sig själv att skriva ner ditt saldo.
Hon skjuter tillbaka skiten till dig. Du tittar ner. Det är lite skralt.
Det är lite skralt. Låt inte det här sabba din dag.
Jag vill att du gör så här. Titta ner,
titta bort, plocka upp pappret, kasta det på henne och säg:
"Muttan hållet fortfarande måttet."
Muttan håller måttet.
Förr i tiden trodde jag
att skratt var den bästa medicinen.
Sen kom Ozempic ut.
Ozempic äger.
Har ni sett Oprah?
Oprah har storlek M.
Alla som känner till Oprah vet att hon har varit en XXL i hela sitt liv.
En stor XXL. Nu är Oprah en M.
Och hon ser bra ut.
Jäklar, hon ser bra ut.
Så här är det. Jag är glad för hennes skull
eftersom Oprah har fått kämpa, trots sina pengar.
Hon är precis som jag och du. Hon har fått kämpa.
Oprah kämpade med vikten. Hon gick med i Viktväktarna.
Hon investerade, blev ansiktet utåt,
blev företagets talesperson, sen kom Ozempic ut.
Ozempic kom ut, Oprah tog tre Ozempic-injektioner
och gjorde slut med subborna på Twitter.
Hon gick inte ens på mötet. Hon twittrade:
"Jag hoppar av."
Hon ser bra ut.
Och lyssna, Oprah har ett uteliv.
Hon har aldrig haft en sånt här uteliv.
Aldrig.
Nu går Oprah på vilda fester.
Hon gav Ozempic en shout-out.
Ozempic är en grym jävel som ger ett snabbt resultat.
Tar man den skiten blir man smal och ens skugga är fortfarande fet.
Ni måste kolla in Oprahs sida för att fatta vad jag snackar om.
Hon är en M nu, och hon ser bra ut.
Jag gillar att hon inte ser slapp ut.
Vissa har den här jag-brukade-vara-fet-looken.
Oprah har fått en total makeover. Från topp till tå.
Hennes grejer är splitternya.
Hon har den här videon på sin sida. Hon bär lila klänning.
Hon går nedför korridoren
och de saktar ner videon så hon går i slowmotion.
Jag var tvungen att zooma in. "Fan, kolla på Oprah."
Håret studsade med varje steg hon tog.
"Kolla på Oprah, hår från Brasilien.
Tuttarna är från Kuba. Häcken är från Dominikanska republiken,
men fötterna är fortfarande från Mississippi."
Hon går nerför korridoren. "Oprah. Du måste skaffa nya fötter."
Bondefötter passar inte till den heta looken.
Hon behöver nya fötter.
Det är lustigt.
Varför gör kvinnor så?
Varför skaffar vi helt nya grejer?
Från topp till tå.
Nya glasögon, nya tänder, nya tuttar, platt mage, större rumpa.
Man skaffar det där, går nånstans och ens fötter värker.
Varför skaffar du inte nya fötter?
Vem kommer att bli den första?
Jag ska skaffa nya fötter.
Jag går på fest, ni sitter ner eftersom ni har ont i fötterna.
Jag kommer in och går upp på scen så här.
Ni sitter där. "De där fötterna är inte äkta.
Subban har fixat fötterna."
Men jag är glad för Oprahs skull. Och Oprah är ödmjuk.
Vet ni hur mycket pengar Oprah har?
Man vet att man är ödmjuk när man är rik och fortfarande använder glasögon.
Det är en ödmjuk jävel.
Om jag hade hälften av Oprahs pengar skulle jag ha röntgensyn.
Du går fram till mig: "Jag ser att du åt pizza till lunch."
Men Oprah ser bra ut.
Ärligt talat är jag orolig för Stedman.
Hennes livskamrat.
Stedman har hängt med.
En man som har varit med en kvinna som kämpar med sin vikt
vet att vi är känslosamma och känsliga om vår vikt.
När vi kämpar med självkänslan går våra känslor upp och ner.
Stedman genomlever det när han är med Oprah.
Alla män vet att en kvinna som går från XXL till M
blir en helt annan kvinna.
Mentalt är det en helt annan kvinna.
Livet är inte likadant för en M och en XXL.
Man kan älska med en M.
Man knullar en XXL.
Du måste hamna under en XXL.
Med en XXL är det på allvar.
Du hamnar på rygg med benen i vädret. "Vänta lite nu."
Lägg ner mitt ben.
Jag är en man. Lägg ner mitt ben.
Med en XXL är det på allvar.
Att knulla en XXL är som en banjo.
Det går inte att låtsas med en banjo. Ta inte fram den om du inte kan spela.
Det finns folk som har det riktigt tufft. De har det tufft.
En av mina väninnor har det riktigt tufft.
Min väninna var gift i 21 år med sitt livs kärlek.
Han var med om en bilolycka, och tyvärr dog han på platsen.
Han dog på platsen.
Och hon var förkrossad, vilket var förväntat.
Men hon svor till alla den kvällen.
Hon sa: "Jag ska ge honom
den mest minnesvärda begravningen den här staden har skådat."
Hon sa: "Jag tänker slå på stort."
Hon hyrde den största katedralen i stan.
En storkör skulle sjunga under akten.
Hon anlitade Yolanda Adams för att leda kören.
Hon anlitade Kirk Franklin för att leda Yolanda Adams.
Hon slog på stort.
Hon beställde en specialgjord kista. Helvit med lock i glas.
Hon specialbeställde en smoking. Helvit, med en guldrand på sidan.
Vid gravplatsen ska det skjutas salut med 21 skott.
Tjugoen duvor ska släppas ut för att symbolisera de 21 åren.
Hon ska inreda kyrkan med 21 dussin vita rosor.
Lovsångsdansare skulle dansa i altargången.
Hon ville att hela församlingen skulle vara klädda i vitt.
Hon hade allt planerat
tills hon behövde lite information till försäkringsbolaget.
Hon tog hans mobil till T-Mobile
och T-Mobile låste upp hans mobil.
Väldigt illa.
T-Mobile…
…låste upp hans mobil.
Hon fick veta att han hade ett utomäktenskapligt barn
som var sju år gammal.
Hon fick veta att tjejen han svor var hans kusin, inte var hans kusin.
Hon hittade nakenbilder på kvinnor.
Han hade sexchattat med kvinnor.
Hon hittade tre kukbilder.
Två av dem var inte hans.
Hon fick veta att han inte var skorpion.
Han var tvilling.
Låt mig säga en sak.
Hon nedgraderade hela begravningen.
Hon ringde alla och sa: "Begravningen är inställd."
Hon begravde den här mannen i en träningsdräkt från Temu.
Med några billiga tennisskor.
Han blev inte ens klippt.
Han fick inte ens en taper.
Hon satte glasögon på honom. Han bar inte ens glasögon.
Hon satte på honom glasögonen och sa: "Titta vad du fick mig att göra."
Hon felstavade hans namn i dödsannonsen.
Hon stavade "fucknigga" med två K.
Begravningsgudstjänsten gjordes över Zoom,
men ingen fick länken.
Han låg där, oklippt och med glasögon, helt själv.
Så,
så…
Jag kunde inte gå på begravningen för jag skulle flyga den dagen.
Men jag sa: "När jag kommer tillbaka ska vi gå ut och äta."
Jag satt där med min vän och hon grät.
Hon grät i 20 minuter. Jag grät med henne. Hon sa: "Tjejen, jag är så jävla generad.
Han hade allt det här på gång i stan och alla visste utom jag."
Jag sa: "Se det så här.
Han undanhöll det för att han älskade och respekterade dig.
Han gjorde det han gjorde, men han undanhöll det."
Hon sa: "Du försöker muntra upp mig eftersom du är min vän.
Men sanningen är att jag var gift med en skithög."
"Han var en god man, han var inte en perfekt man,
men han behandlade dig väl. Han var en bra man, men inte en perfekt man."
Jag försökte tänka utanför ramarna.
Jag sa: "T-Mobile, de är skit."
För T-Mobile behövde inte göra det där.
Metro PCS hade aldrig låst upp den jävelns telefon.
Kukar hade kunnat trilla ut från skärmen. De hade inte låst upp mobilen.
T-Mobile suger.
"Vad ska du göra? Jag vet att du är generad. Tänker du flytta?"
Hon sa: "Nej. Han gjorde mig ekonomiskt trygg.
Jag hade dubbelförsäkring på honom.
Skulle han förolyckas fördubblas ersättningen.
Så finansiellt sett är jag trygg. Jag tänker faktiskt gå i förtidspension.
Öppna en liten butik för att ha nåt att göra."
Jag sa: "Så du tänker inte flytta?" Hon: "Nej, jag stannar.
Jag tänker leva mitt liv. Jag kanske gifter om mig."
Jag sa: "Menar du allvar?" Hon sa: "Ja, för fan.
För när allt kommer omkring
är muttan fortfarande bra."
Jag heter Sommore.
Tack för att ni kom.
Tack.
Undertexter: Ida Ströberg
DEN HÄR SPECIALEN TILLÄGNAS MIN MOR MARION RAMBOUGH
OCH MIN VÄN EARLENE FRANKLIN. MÅ DE VILA I FRID