Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Вона схожа на вашу маму.
Так, Дембо! Так!
Так, Дембо!
Вітаємо.
Відчепися!
Коли мама пішла від нас,
виникла пустка.
І Дженаба — одна з тих...
Дженаба заповнила цю пустку.
Хтось говорить, а хтось доводить.
Я завжди буду поруч.
Браво!
- Вітаю! - Дякую.
Мої вітання, бро.
За молодят!
Дякую, пані. Дякую.
Годі тобі, ти схожий на листоношу, така ж форма.
- Не смійся... - Сулей, листоноша! За листоношу!
Так!
- 24, 24. Так! - 24?
У сумці в нас наркота
Копи хочуть нас затримати Але тиск на максимумі
Ти знаєш, яка в нас репутація
NMK дістає АК Ти вже в курсі, що в мене під паркою
Дробовик стріляє в ноги
Він думає, що може рухатися У нас є гітара, ми змусимо тебе танцювати
Чорний хлопець із Буа-л'Аббе Обережний і стильний
Бро, у тебе галюцинації
Ствол відпиляний
За пару купюр можемо прибити
Вони думкують, ми впадемо Та цього ніколи не буде
Вони думкують, ми...
Вимикай! Діджею, вимкни, будь ласка.
- Що сталося? -«Вони думкують»?
Ти дитина, присягаюся.
-«Вони думкують»? - Відчепися.
Ти серйозно? Що ти несеш, емсі Чалґумі?
Поліцейські вбивці!
Що таке? Га? Хочеш битися?
Замовкни, або ти труп!
- Ти не вражаєш. - Щезни.
- Давай, забирайся звідси. - Іди геть!
Ти робиш це перед усією сім'єю?
Твій друг-коп рознервувався.
Як ти став копом?
Ти ніколи в дитинстві не мріяв стати копом?
Ні, я хотів бути поганцем.
Справді?
Пам'ятаєш 90-ті?
Героїн був усюди.
Мій брат у це вв'язався.
Я не продавав це лайно.
Перестань, Дембо. Не буває чистих дилерів. Ти це знаєш.
Кажу тобі серйозно.
Тримайся подалі від наркоти.
Бо якщо ми зустрінемося на вулиці,
я не зроблю винятку.
Вона лякає мене більше за тебе.
- Ти їздив за окулярами в Марокко? - Через Алжир.
Гей, Дембо.
Звідки ти знаєш, що вона — та сама?
Передусім, чи ти — той самий?
Що думаєш?
- Що він знає? - Дай йому сказати.
Не знаю, чому ви мене запитуєте.
Коли тобі добре поруч із нею і коли...
Коли тобі самотньо без неї.
Він справжній поет, коли захоче.
Але поводишся як бандит у своїй музиці.
- Слухаєш його музику? - Мені байдуже.
Скажи йому, що вулиця — це або смерть, або в'язниця.
Не обов'язково.
Треба просто вчасно зупинитися.
Що?
Ти зав'язав, хіба ні?
ХАДІДЖА ТРАОРЕ ПОМЕРЛА 25 ЖОВТНЯ 2020 РОКУ
БРАТИ З ПЕРЕДМІСТЯ 3
Припини. Я чекав не тебе 45 хвилин.
- Замовлення переплутали. - Байдуже. Давай.
- Піца нарізана? - Так.
- Точно? - Так.
Тримай.
Куди це ти йдеш? Давай сюди решту.
- Без чайових? - Чого ти випрошуєш?
- Давай сюди. - Добре.
- Гей, а ти підріс. Ходиш у зал? - Ти став дуже дотепним. Не змінюйся.
- Обережно, там вітряно. Не улети. - Ти теж.
Бракує одного євро.
- Так, знаю! - Коли я тебе піймаю, я...
У районі копи
Хочуть мене схопити Але ні, дякую
Я почав із самого дна
- У мене є піца, народ! - Так!
Ти мене бісиш! Я записую, чуваче.
- Ти напружений. Розслабся. - Ти такий надокучливий.
- Заспокойтеся. - Я хочу з тунцем.
Погляньмо.
Я вб'ю Аллюметта. Вони не нарізали піцу.
Так тобі й треба.
Ти справжній головний біль. Каттрі, принеси ніж.
Сам принеси.
Слухайся його і помий руки.
Що ти робиш, Каттрі?
Він напрошується, а тоді скиглить.
Не поводься, як дитина.
- Я нічого не зробив. - Не кривляйся.
Ось, дивися. Ти його знаєш?
Не може бути!
- Що ти робив із «9міліметрів»? - Покажи.
Це фантастика. Нумуке!
Ми зустріли його в аеропорту дорогою із Дакару.
Справді. Ламіне, дивися.
- Це я його і зробив. - Ти теж маєш фото?
Мені чхати на «9міліметрів». Знущаєшся?
- І? Ти з ним говорив? - Так, він класний.
Я сказав, що репую. Він сказав надіслати йому треки.
- Ти надіслав? - Звісно.
Ти можеш вибухнути, якщо запишешся з ним. Кажу тобі, давай.
NMK і «9міліметрів». Чорт!
Не мрійте. Цього не станеться. Він не відповість.
Звідки ти знаєш?
Так влаштована ця гра. Немає грошей — немає колаби. Ясно?
- Каттрі, іди сюди. Впізнаєш його? - Давай.
- Це той, хто співає «Сікаріо». - Так, це він. Давай увімкнемо.
Я розбив забагато сердець Я не склеїв жодного
Ніколи
Ті, що з великими носами Вони не готові
Навіть якщо вони актори
Годі тобі, не дражни його!
Не дивуйся Коли я їх піймаю
Я немов сікаріо
Так!
Глянь на його 9 міліметрів Ти знаєш сценарій
Дякую.
То що там із Дембою?
А що з Дембою?
Ти спитав його про ту справу, чи як?
- Яку справу? - Я з тобою говорив?
- Яку справу? -«Яку справу?»
- Замовкни! - Стеж за язиком!
Візьми мій телефон і сядь.
- Він цим уже не займається. - Ти йому віриш?
Він не займається.
Відколи з'явилась Дженаба, він тільки працює і спить.
Спитай Думса. Сам кажеш, що у вас велика сім'я.
- Ти поспішаєш. - Інакше я сам із ним поговорю.
Годі. Я ж сказав, ти поспішаєш.
Думаєш, Соф'ян віддасть вам свою територію?
Гадаєш, ми залишимо йому вибір?
Нам начхати, бро.
Якщо знадобиться, ми його знищимо. Так?
Не забувай, що притон відкрив мій брат Демба.
То ти з нами чи ні?
Цей ваш бізнес? Це не для мене, хлопці.
Добре. Принаймні ти чесний.
- Що це означає? - Те, що означає.
То що, готовий?
Дембо...
Дембо, що таке?
Тихо.
Дембо, що відбувається?
Дембо.
Що відбувається?
Давай!
Поліція! Руки за голову!
Руки! Покажи свої руки! На коліна! Я сказав: «На коліна!»
На кухні нічого.
Тут нічого. Заходьте в кімнату.
Ходімо.
Рухайся.
Привіт, Дженабо.
Вони забрали Дембу.
- Що? - Вони зламали двері.
Що ти маєш на увазі?
Це точно була поліція?
Так. Вони були в масках. Ідрісса злякався, і він...
Вони взяли ноутбуки.
Перерили весь будинок і забрали його.
- Ти знаєш, куди саме? - Гадаю, в Нантерр.
- Який відділ? - Вони мені не сказали.
Ми прослуховували вас місяцями. У нас є ваші рахунки, все.
Це відділ фінансових злочинів. Коли ми приходимо, то знаємо все.
Пані Аяді, із юридичної фірми «Аяді й Жув».
Де мій брат?
Сідайте.
ПЕРЕДЗВОНИТЕ МЕНІ, КОЛИ ВИЙДЕТЕ?
Справа Рожера Перраса.
У мене проблеми?
Відмивання грошей й несплата податків.
- Як вони на мене вийшли? - Вони тебе не шукали.
Твій менеджер знімав гроші для людей, які в цьому по шию.
Вони стежили за ними.
Ті вивели їх на нього, а він — на тебе.
Чорт, я знав!
Бачиш, я намагався.
Я нічого не продавав два роки. Буквально нічого, ані граму.
І тепер мене взяли через податки?
Можливо, ти й вийшов із гри, але гра триває.
Ти це знаєш.
- Держава не любить, коли в неї крадуть. - А я не люблю, коли вона краде в мене!
Слухай...
Як я сказав твоєму братові, я мало що можу зробити.
Я і бути тут не мав би.
Я ні про що не прошу.
Як справи, малий? Дай мені пульт, сьогодні я надеру тобі зад.
Що сталося?
Чому ти мені не сказав?
- Ти спав. - То й що? Розбудив би.
Що це змінило б? Ти адвокат?
Ти серйозно? Ти цілий день спиш.
Усе, що ти робиш, це їси.
Не працюєш, не вчишся. Репер доморослий.
- Знай своє місце. - Чекай, що ти там бурмочеш?
Годі вам обом.
Його посадять?
Сулеймане?
- Його помістять під варту. - Його посадять.
- Коли ти його витягнеш? - Справу веде хтось інший.
Чому ти її не ведеш?
Бо я не веду його справу. Пані Аяді досвідченіша.
- Але їй байдуже. - Вона знає, що робить.
То ти захищатимеш усю планету, але нічого не зробиш для свого брата?
- Ти про що? - Так, ти нічого не робиш.
Стули пельку!
- Ти з ким так розмовляєш? - Досить!
Я звідси з'їжджаю.
Ну, то йди! Нам начхати! Ти тут нікому не потрібен.
- Ходімо, Ідріссо. - Я не дограв.
- Я ще не дограв! - Поклади.
Ми йдемо, швидше.
Якщо копи хоч раз назвуть моє ім'я, негайно дай мені знати.
Бачиш, чому не я веду справу?
Віддай це Дженабі.
Це не від мене.
«Це не від мене».
Говоритимеш так із братом знову — виб'ю тобі зуби.
- Це він, він... - Мені байдуже!
Не говори з ним так.
Особливо в мене на очах.
Ясно?
Чого йому ще?
Йо, чого тобі?
- Дай мені частину бізнесу. - А ти сміливий.
Ми плануємо захопити притон.
Хочеш налаштувати Дембу проти мене?
Він не дізнається, що ти дав мені бізнес.
Знаєш що?
У житті, якщо не хочеш, щоб люди про щось взнали, не роби цього.
Думсе.
Щезни.
- Думсе... - Іди геть!
- Думсе... - Не думсай мені.
Йо!
Що?
Якщо я візьму справу Демби й не зможу його витягнути...
- Що тоді? - Нічого.
- Він не триматиме образи. - Але це ти так думаєш.
Ти не в голові Демби.
- Я серйозно казав про те, що йду. - Ну, це буде без мене.
Усе нагадує мені про маму.
Меблі. Запахи.
Саме тому я і хочу залишитися.
Ходімо прогуляємося.
Ну ж бо.
Що ти читаєш?
«1984» Джорджа Орвелла. Але я її закінчив, треба знайти іншу.
Почитай біографію Малкольма Ікса. Знаєш, хто це?
Звісно. Хто не знає Малкольма Ікса?
Колись він був справжнім покидьком.
Він почав читати у в'язниці. Став інтелектуалом.
Інтелектуалом і до біса гарним оратором.
На відміну від тебе, у нього були панчлайни.
- Ти завжди маєш мене вколоти? - Буді тобі, це жарт.
Малколм ненавидів тубабів.
Коли він вирушив у Мекку, то зрозумів, що білі й чорні однакові.
Що в нас однакові права й обов'язки. Розумієш?
Це логічно.
Тоді-то він і змінив свою риторику. Це одна з причин, чому його вбили.
Хто його замочив?
-«Замочив?» - Припини це, або піду.
А хто, по-твоєму?
Копи?
Чорт, ти підсилюєш інтригу.
Така інтрига.
«Ця книжка багато чого навчить тебе про тебе самого».
Привіт, це «9міліметрів».
Стережіться, ми йдемо по вас.
Як справи, «9 мілі»?
Ти послухав те, що я тобі прислав?
Траоре, із таким темпом ти не протримаєшся й трьох раундів.
...ось так. Раз, два, три. Гаразд, не опускай праву руку.
Раз, два, три. Це добре.
Піднімай праву руку після удару. Бачиш! Ти в нокауті.
Не зупиняйся.
Раз, два, три.
Добре, продовжуй.
Хочу тобі дещо показати.
Вони їдуть у 94-й.
Це «Раптрастріт» наживо з 12-го з BK.
Це запостили два дні тому. Дивися, скільки переглядів.
- Ці цифри... - Фантастика.
...створюй музику.
- Ти це зробиш? - Звісно.
- Ти поїдеш зі мною, так? - Звісно.
- Прийдеш на мій бій? - Звісно. Ти її знищиш.
Фітуссі... Фітуссі з правим хуком... Аперкот... Її суперниця лежить!
Фітуссі — нова чемпіонка Франції! Фітуссі, чемпіонка світу!
Привіт.
Ти йдеш? Знаєш, котра година?
Іду.
Гаразд. Мені треба йти.
Коли волонтеритимеш із нами?
Із хлопцями з «Авіаторів»?
Ніколи. Ти що, забула?
Ні. Я просто подорослішала.
Гей. Не хвилюйся за Дембу, добре? Із ним усе буде добре. Це ж Демба.
Повірити не можу. Клянуся, я не можу повірити.
Ніколи не думав, що опинюся в камері з тобою.
Демба Траоре, вцілілий!
- Чому ти мене так називаєш? - Так називають тебе в 94-му.
Ти єдиний, хто піймав чотири кулі й вижив.
- Ти наш Фіфті Сент. - Хто сказав тобі цю маячню?
Гей, босе, в мене свої джерела.
Я пишу книгу. І там буде великий розділ про тебе.
Ель Траоре.
Якщо не будеш готовий до прогулянки, коли я відчиню двері, я їх зачиню.
Не займай його. Ти не знаєш, хто це.
Ви для мене всі однакові.
Ідіть мовчки!
Рухайся, бро.
Рухайтеся, народ!
Ти не розумієш, босе?
Я напишу про всіх хлопців із 94-го, які створили нашу репутацію.
Юссеф «Великі очі», Марк Жіллас, Феррара, Момо Амімер, Брагім «Псих», Руд Лайон.
Буде круто, босе. Вони не готові.
Руд Лайон і Марк Жіллас — одна людина.
Так, я знаю.
Момо Амімер із 93-го, не з 94-го.
Давайте!
Зрозуміло, босе. Ти прискіпливий до деталей, га?
Ей, ти не проти маленького інтерв'ю?
Що?
Навіть не згадуй мене. Я уже не в бізнесі.
Тоді чому ти тут?
Траоре, Діаро, ходімо.
Охоронцю, мій співкамерник дивно поводиться.
Він не залишав камеру два тижні. Він має бути в психлікарні, а не в тюрмі.
Навіть не розмовляє.
Це не означає, що він псих. Може, ти забагато говориш.
Переведи мене в іншу камеру.
Тоді дотримуйся процедури. Надішли листа.
- Я піду прогуляюся. - Я з тобою.
Я хочу гуляти сам.
Демба Траоре. Одинак.
Якщо тебе чіпатимуть, не воруши ані м'язом.
- Ми будемо тут, раптом що. - Я ні з ким не маю проблем.
Іноді проблеми приходять навіть попри бажання.
Дембо. Неймовірно.
Фаруку.
- За що ти тут? - Шахрайство.
- А ти? - Міжнародна торгівля людьми.
- Ти не змінився. - Демба Траоре і Фарук Яяуї.
Гієни.
Ми сказали: «Коли я захочу».
Мені гайки.
Записи розмов, свідки, ДНК.
Я маю звідси вийти. Ти мене розумієш?
Я не хочу про це знати, Фаруку.
Ти заспокоївся? У цьому річ?
Скажи, якщо буде щось потрібно. Це моя територія.
Ні, усе гаразд.
Я з тим малим чорним хлопцем.
- Із тією штукою на голові? - Так.
- Сіліма, малий душогуб? - Він мене бісить.
Від його балаканини голова болить.
- Він каже тобі «бос» або «старигань»? - Ти про що?
«Бос» — бо він тебе поважає.
«Старигань» — бо ти трохи відстав.
Так він працює.
Поглянь на нього, він витягне тебе за 30 тисяч.
Він тут за три вбивства.
- Він? - Ага.
Так, він схожий на клоуна...
Він клоун.
Треба бути клоуном, щоб убивати за гроші.
А ти не вбив Абделя за гроші?
Я ніколи не вбивав. Хто тобі це сказав?
Твій кузен Думс.
Обережно, він багато говорить.
Можеш дати мені телефон?
- Повтори. - Це вже вдруге.
Скажи втретє.
- Втретє? - Так.
Демба сказав: «Скажи Думсу замовкнути».
Ти попросив повторити.
- Ти ж попросив, хіба ні? - Знаєш що?
Коли він вийде, скажи йому, щоб він сам мені це сказав.
- Ні. - Але кажеш мені замовкнути?
Я цього не казав, це Демба! Я лише повторив. Не втягуй мене.
Не втягуй мене.
- Відійди! - Йо!
Думсе! Як щодо нашої останньої розмови?
Ми домовилися чи ні?
Думсе!
Ми домовилися чи ні?
Моє майбутнє Втекло від мого минулого
Бачу мамине лице щоночі Ніч божевільна
Моє майбутнє Втекло від мого минулого
Бачу мамине лице щоночі
Вулиця зіпсувала мені життя
Я не відчуваю свого серця
Стільки всього коїться
Квартали та всі їхні проблеми
Я приходжу в чорному
Рахую бабло й вкладаю все в себе
Мамо, ось я який
Я весь час тиняюся без діла
В усіх кварталах одне й те саме Тобі мене не вразити
«Їм подавай безплатні колаби. Це про тебе, бро.
Я ж казав, гроші тут головне, Нумуке.
Для мами я хочу збудувати палац
Я хочу віллу вдома Повну трави
Я можу розбуянитись Хоч так і не скажеш
Їм подавай безплатні колаби Ти все пишеш мені, але розслабся, бро
Я підбадьорився керосином
Ти думав, що я сучка? Я тобі пишу, а ти не відповідаєш?
Ти сам сказав надіслати тобі треки.
То тримав би язика за зубами. Пішов ти.
Сучий сину.
Алло?
Це я.
Дембо?
Як ти?
Я у в'язниці.
Як я, по-твоєму?
Я отримала дозвіл на відвідування.
Добре, але не бери Ідріссу.
Він постійно про тебе питає.
Скажи, що я скоро повернуся.
Ти дзвонив Сулейману?
Я не дзвонитиму Сулейману.
Усе скінчено.
Дембо...
Як справи з компанією?
Усі рахунки компанії заморожені.
Так буває під час розслідування.
Поговори з працівниками, попроси постачальників про відстрочку.
Я говорила.
Я знав, що ти бос.
Твої рахунки теж заморозили, знаєш?
Коли я робила покупки, мою картку не прийняли.
Я повернула половину речей.
Мені ще ніколи не було так соромно.
Я пришлю Маджида, він принесе гроші.
Звідки всі ці гроші?
У Маджида дві крамниці. Він не займається темними справами.
Я витягну нас із цього, добре?
Добре?
Гаразд.
Я чую шум у коридорі. Я мушу покласти слухавку.
Я сумую за тобою.
Я за тобою теж.
ЦЕНТР ГРОМАДСЬКОЇ І ЦИВІЛЬНОЇ ВЗАЄМОДІЇ
Привіт!
- Тримай. Це непродане з роботи. - Дякую.
Софіє, ти зареєструвалась на вибори?
- Наступного тижня. - Тиждень тому ти казала те саме.
Саме так у другий тур і вийдуть фашисти.
- Так нас і шиють у дурні щоразу. - Не лайся.
Це ж правда, ні? Нас щоразу обманюють.
Вони заохочують фашистів, а тоді просять голосувати проти них.
Як це так? Раз, двічі, тричі.
Ми зробимо це й удесяте, якщо доведеться.
Так уже воно є, у нас у Франції демократія.
Знаєш що? Вони ніколи не дозволять арабу очолити мерію.
Чому ні?
Твоє ім'я Свуїль Бен Саада, друже.
Знаєш, як звуть мера Траппа?
Алі Рабе. Рабе.
Думаєш, він нащадок Верцингеторикса?
Візьми Амаль Бентунсі.
Ти знав, що вона посіла друге місце на минулих парламентських виборах?
І це був її перший політичний досвід.
Передаси мені чашки?
І чесно, Раяне, Софіє, якщо мені вдалося помирити вас двох,
я можу стати і мером, і президентом.
Усім привіт.
- Пан адвокат. - Як життя? Пані Сіззоко.
- Привіт, Сулеймане. - Як ви?
- Добре. А ти? - Ти не привітаєшся?
- Привіт, Сулеймане.
«Привіт, Сулеймане». Надіюся, у нього гарні оцінки.
Так, він дуже старається. А от його поведінка...
Він погано поводиться? Чому це твоя поведінка...
- Перестань! - Краще вчися добре.
Або надеру тобі вуха. Зрозумів?
Свуїлю. Можемо поговорити?
- Інес, заміниш мене? - Дякую.
У чому річ?
Ми ж домовились: жодних повідомлень про мера до суду.
Що? Що я зробив?
Ти серйозно, Свуїлю?
Сьогодні о 15:40.
«Єдиний бюджет, який зростає, це бюджет поліції».
- І що? Це правда, хіба ні? - Так, але завтра суд.
Це нерозумно.
Ти знаєш мера. Ти знаєш, що він використає це проти тебе.
Гаразд, я розумію.
- Точно? - Так, я розумію.
Радіотиша до завтра.
- Так. - Гаразд? Домовились.
Гей, слухай...
Ти не думав стати заступником мера?
Ні, Свуїлю, я уже казав.
Політика не для мене.
- Добре? - Добре.
- Побачимося завтра в суді? - Так.
Зачини двері!
Йо. Солодких йогуртів не залишилося?
А що? Ти купував?
Ти дуже дотепний.
Ага, такі справи.
Немає роботи — немає грошей, а отже, і йогуртів.
Легше. Ти захворієш на діабет.
Не хвилюйся за мене.
Не забудь, це вбило маму.
Суд над Свуїлєм завтра.
- Прийдеш подивитися, як я його захищатиму? - Ні. Я маю зайти роботу.
«Немає роботи — немає грошей, а отже, і йогуртів».
Гімно мале.
Вони мають змогти пояснити ці транзакції.
Їх можуть суворо покарати.
Сулеймане?
Я хотів дізнатися новини про брата.
Я роблю все, що можу, але ми дуже зайняті.
Поговоримо пізніше?
Ви спитали про довідки й договори?
Так, їх надішлють сьогодні.
- Пане адвокате, як життя? - Прийшов? Привіт, Сосо.
- Свуїлю. - Чуваче.
Вибач. Вибач мені. Перепрошую.
- Як ти? - Добре, дякую.
Гей!
- Ходімо? - Так, ходімо.
- Що з прокуроркою? - Нічого, не хвилюйся. Довір це мені.
«Чого ми чекаємо, щоб спалити це місце й перестати слідувати правилам?»
Пан Свуїль Бен Саада опублікував це,
коли країна переживала найруйнівніші заворушення з 2005 року.
Це пісня.
Його адвокат, звісно, скаже вам, що це просто цитата.
І справді, це слова — частина альбому гурту під назвою NTM.
Однак,
нічого в дописі пана Бена Саади не вказує на те, що він із ними не згоден.
Як від депутата місцевої ради,
ми очікували б від нього, що він однозначно засудить
неодноразові заворушення організованих банд, і це м'яко кажучи.
«Організованих банд».
Та він не засудив. Натомість поширив провокативні слова.
Бо треба зазначити, що пан Бен Саада балотується в мери
і, схоже, готовий спалити все на своєму шляху.
Адвокат однозначно надасть вам
улесливу характеристику свого клієнта.
Йому за це платять.
Але коли пан Бен Саада запитує,
чого чекає молодь Шампіньї, щоб усе підпалити,
треба сприймати це так, як воно є.
Підбурювання до бунту.
Тож я прошу, щоб пану Свуїлю Бену Сааді
призначили покарання у вигляді трьох місяців умовного ув'язнення.
Я також прошу, як винятковий захід,
щоб йому на два роки заборонили обіймати державні посади.
Це смішно.
Тиша!
- Тиша! - Заспокойся.
Або я накажу евакуювати зал суду.
Слово надається адвокату.
«Чого ми чекаємо, щоб спалити це місце?
Чого ми чекаємо, щоб перестати слідувати правилам?»
Як сказала заступниця прокурора, демонструючи знання французького репу,
ці слова не належать пану Свуїлю Бену Сааді.
І якщо він поставив ці слова у лапки, коли публікував їх,
то зробив це саме для того, щоб показати: це не його слова.
Якщо не помиляюся, саме так ми французи, використовуємо лапки.
Інакше кажучи, цитування — це не адвокація.
Якщо ви спитаєте жителів Буа-л'Аббе,
які прийшли сюди сьогодні,
вони опишуть Свуїля Бена Сааду як людину, що дбає про інших.
Люблячого чоловіка, що знехотя займається політикою.
Один із моїх перших спогадів — він навчає мою матір французької.
Із терпінням і поблажливістю, яких вимагає вчителювання.
Між двома роботами мама хотіла покращити свою мову.
«Той, хто опанував мову народу, уникне його зла», —
казала вона.
Я знаю, що стало звичним, навіть систематичним,
у медійно-політичних дебатах, якщо їх іще можна назвати дебатами,
ігнорувати причини й вказувати на наслідки.
Але це не ток-шоу, де панують
заперечення будь-якої складності й вишукування пліток.
Це зал суду.
У залі суду ми не просто дивимося на наслідки,
позбавляючи їх контексту й навмисно ігноруючи їхнє походження.
Отже, пані заступниця прокурора вказала пальцем на пана Свуїля Бена Сааду,
приписуючи йому силу підбурення до бунтів, якої він не має.
А як щодо антисоціальної політики,
впровадженої нинішнім мером Шампіньї-сюр-Марн?
Як щодо закриття громадських центрів у Буа-л'Аббе
і явної незацікавленості мера в населенні, якого в його уявленні не існує,
бо воно не голосує?
Як щодо одержимого бажання мера знищити робітничі квартали,
обіцяючи мешканцям, що вони зможуть повернутися,
але коли будівлі вже перебудовані, усі новіші й гарніші, оренда зростає.
Вони змушені переїжджати, із власної волі, звісно,
усе далі й далі від своїх домівок.
У цього є назва. Джентрифікація.
Так! Добре сказано!
- Тиша! - Добре сказав!
І саме це підпалює Шампіньї-сюр-Марн,
а не речення, яке поширив пан Бен Саада.
Ваша честе,
я прошу виправдання.
Я і не сумнівався.
- Сподіваюся. - Знаєш чому? Бо ти великий цабе.
Дякую. Дуже тобі дякую.
Дякую тобі щиро.
- Молодець! Так! - Дякую, що прийшов.
- Ми виграли битву, тепер — мерія! - Це мило.
Ходімо повеселимося!
- Твоя мати тобою пишалася б. - Дуже дякую.
Голосуйте!
Хоча б 100 штук
94-й, я прийшов поїсти Дайте мені хоча б 100 штук
Якщо не відчуваєш, обійдуся без тебе Не моя провина, я казав
Хоча б 100 штук
94-й, я прийшов поїсти
Дайте мені хоча б 100 штук
Якщо ти не відчуваєш, обійдуся без тебе Не моя провина, я казав
Ти знаєш нашу банду Ми на тебе нападемо
Ми діємо холоднокровно
Вона психує, вони панікують Я маю код, хоча б 100 раз
Ось що ми робимо
Завжди біжи головою вперед
Репери, грабіжники На чилі
Випивка, гроші Брудні справи
Зберігай спокій
Мене кличуть Та зараз не час
Вона хоче моє серце Зараз не час
Я хочу побачити всіх...
Пригніться! Усі!
Ми роз'їжджаємо містом
Повні кишені бабла Їм цікаво, що я роблю в житті
Голосніше! Іще раз!
Роз'їжджаємо містом
Повні кишені бабла
Раз, два... Раз, два, три!
Хоча б 100 штук
Хоча б, хоча б 100 штук
Хоча б 100 штук
Так!
Хоча б 100 штук!
Хоча б, хоча б 100 штук
Усі!
Хоча б 100 штук
- Хоча б 100 штук - Хоча би 100
- Хоча б 100 штук - Хоча б, хоча б 100 штук
- Він горить, натовп божеволіє! - 94-й, ми і є вулиця!
Саме так!
- Тут дивне повідомлення. - Чекай.
- Шампіньї, ви тут чи як? - Чекай! Ей!
-«9міліметрів» стримить. - І що?
- Присягаюся. - І?
«То що, NMK, сучко, ти ображаєш людей, а тоді блокуєш їх?»
- Нумуке, прошу, ігноруй його. - Не хвилюйся. Де оператор?
Послухай, сучий сину, коли я тебе спіймаю,
я вставлю тобі в рот цей 9-міліметровий ствол.
- Сучий сину! - Пішов ти!
«9міліметрів», пішов ти!
Пішов ти!
Гляньте сюди.
Почнімо понеділок з новин.
NMK стримів із «Раптастріт», представляючи Шампіньї у Валь-де-Марн.
Особисто я ніколи про нього не чув.
Але його фристайл був зіркою шоу.
«Зірка шоу!»
Був я зіркою шоу чи ні? Був чи ні?
Це фантастика!
Але ходять чутки, що це вдавана сварка
і що «9міліметрів» і NMK — друзі,
а все це — лише трюк, щоб запустити кар'єру NMK.
Прокоментуйте, що думаєте.
І вони оголосили, що NMK
представлятиме 94-й на концерті «Раптастріт» у «Зеніті».
- Із L2BGANG, ISK... -«Зеніт»!
- ...і багатьма іншими. - Буде шалено.
Це круто.
Невже люди думають, що я дозволю комусь образити мене заради шуму?
Треба його віддухопелити.
- Інакше кожен репер дасть тобі по яйцях. - Ніхто не дасть мені по яйцях.
Нумуке. Тепер ти маєш знімати відео, давати концерти, бути всюди!
- NMK усюди! Там, усюди. - Спершу він має знайти лейбл.
До біса лейбли. Ми впораємося самі.
- Серйозно? - Так.
За які гроші?
Ви зрозумієте, тільки коли обпечетеся. Продовжуйте.
Що скажеш?
Дуже смачно.
Ти маєш спробувати версію мого брата.
Як його справи?
Продовжує свої поїздки.
Погані звички легше набувати, ніж кидати.
Так. Розкажи мені про це.
Я не думав, що ти прийдеш.
Я теж.
Особливо після того нокауту на слуханні.
Байдуже. Перестань.
Ти знаєш, що я не встигла підготуватися.
Ага, якщо ти так кажеш.
Ти й досі фотографуєш усе, що рухається?
- Не може бути. - Що?
- Ти його зберегла? - Звісно.
- Не думаю, що я тут гарний. - Гарний, це гарне фото.
- Ну, не знаю. - Я зроблю нове.
- Може, видалимо це? - Не смій. Це мій ноутбук.
- Ти знаєш, мені не подобаються ці фото... - Але...
Ну ж бо, усміхнися мені.
- Мені подобається цей трек. - Гарний.
- Тобі подобається? Так? - Так.
- Тобі подобається? - Так.
- Потанцюємо трохи? - Ні. Я не вмію.
Я теж не вмію позувати, але ж позував.
Тобі просто потрібна практика.
- Не смійся з мене. - Обіцяю, я не сміятимуся.
Ні, вибач, я не можу.
Я мушу йти, гаразд? Вибач.
Записуємо «вісім» і переносимо...
Давай, бери.
Ви переносите це...
Я покажу вам, як буває у французьких в'язницях.
- Погляньте на це. - Не знімай мене.
Ясно, бос не хоче, щоб я показував його лице.
Це організована злочинність, це 94-й, бро!
- Поклади телефон і наріж картоплю. - Добре.
Це затовсто.
Ріж тонше.
Що треба зробити, щоб карамелізувати цибулю?
Треба додати трохи цукру або меду, якщо в тебе є.
Що?
Босе, знаєш,
якщо тобі хтось надокучає, я можу про них подбати.
Ті, хто замовили тобі вбивство,
не твої друзі.
Якщо ти з ними не погодишся, або вони боятимуться, що ти стукач,
вони знайдуть когось, хто тебе вб'є, і безплатно.
Щоб показати, що можуть.
Краще їм не промахнутися.
Чекайте, босе.
Ти хочеш сказати,
що ніколи нікого не замочив?
Ніколи.
Подай молоко.
Молоко, Сілімо, молоко.
Тепер дай мені сир.
Тепер ми це накриємо.
Потрібне інше джерело тепла.
Ось так.
Ти щойно зробив духовку?
У тебе є брати, сестри?
Був старший брат, але його замочили.
Мені було 14.
Він помер на моїх руках.
Ти говорив із мозкоправом?
Що?
- Ти серйозно, босе? - Звісно, серйозно.
Знаєш, у мене...
бували панічні атаки.
Добре, забудь.
Вони рухаються.
Три кіло, бро, ти розумієш? Притон може знову запрацювати.
- Прибери. - Три кіло.
Не нервуйся.
Це місто наше, бро.
Чорт...
TN-92 до AQ-150. Потрібна термінова реакція. Пограбування.
AQ-150 до TN-92, ми їдемо.
Забирайтеся геть, сучі сини!
Ти не тікаєш?
Ти заплатиш за це.
Відсмокчи!
- Ей, народ! - Це моя територія!
Це моя територія, ясно?
Вставай! Геть звідси!
- Давай! - Тікай, виродку! Тікай!
Гей, що я тобі казав?
- Мені подобається. - Красунчик.
Мені дуже подобається.
Каттрі, дай мені банку.
Ламін?
Подивися.
NMK ПІДСМАЖУЄ «9 ММ» НАЖИВО
- Я передзвоню. - Гей.
Як життя? А ти підріс.
Тримай його, тримай! Аллюметт!
Віддай мені решті!
Я тебе вб'ю!
Гроші, гроші, гроші!
Розходиться швидко. Джонні, неси ще. Обережно.
РЕЄСТРУЙСЯ НА ВИБОРИ
Так швидко продається! Поглянь, скільки грошей, чуваче!
Гроші, гроші, гроші!
Гроші, гроші!
Ей! Коли ви дасте мені спокій?
- Як справи? - Як ти?
- Чекай, я допоможу. - Дякую, Ламін.
- Давай, ходімо. - Так, звісно.
О так! Це ті, які я хотів!
Тримай!
- Сучий сину! - Вилупку!
-«9міліметрів», бляха! Що тепер? - Тепер це наше!
Тепер ми сікаріо!
СОФІЯ ВІДПОВІСТИ
- Це не те, що ти думаєш! - Замовкни!
Теж хочеш тут опинитися?
Відповідай!
Ти сказав мені замовкнути.
Думаєш, я тут, бо дурний, га?
Думаєш, ти прослизнеш крізь сітку?
Не приходь, коли запахне смаженим.
Гадаєш, ти мені потрібен?
Я і сам упораюся.
Востаннє, коли ти це казав, мене підстрелили.
Дивися мені в очі.
Він пішов би до когось іншого. Ти не знаєш, як це закінчилося б.
- То ти не захистив його? - Можеш вірити, у що хочеш.
Я не хочу знати, що ти зробив, але люди тут говорять.
Брати Сідібе хочуть тебе вбити.
У тебе коротка пам'ять!
Коли тебе хотіли замочити, я не питав, що ти зробив.
А я не просив тебе втручатися.
- То он воно як? - Так!
Знаєш що? Пішов ти!
Це ти пішов!
Тримайся подалі від малого!
Охоронцю!
Тут смердить!
Хіба я не просив відчиняти вікно, коли ти какаєш?
Спокійно, старигане, я не знав, що ти так скоро повернешся.
Як ти мене назвав?
- Ніяк, старигане, усе добре. -«Старигане»?
Іди сюди!
Дивися!
Дивися, що з тобою робить стариган!
Дивися, що він робить!
Ні!
Ви хотіли мене вбити...
Це були ви або я...
Ви хотіли мене вбити...
Заспокойся, заспокойся
Мене кличуть Та зараз не час
Вона хоче моє серце Зараз не час
Я хочу вбити їх усіх Але немає куль
Ми роз'їжджаємо містом
Повні кишені бабла
Так, давай! Давайте!
Хоча б 100 штук Хоча б...
Тікайте, вони стріляють!
Ховайтеся!
Це моя територія, сучі сини!
Давай, їдь! Їдь!
Сучий син.
Ти побачиш, Соф'яне! Гаразд, Соф'яне, ти справді цього хочеш?
Ні, це не він.
- Що з тобою? - А що?
- Бігунка напала? - Ти здурів? Я нічого не їв.
Тому в мене й бурчить у животі.
Візьмемо кебаб, коли закінчимо.
Так, Нумуке? Курка?
- Ламіне, із чеддером... - Замовкни.
Це Соф'ян.
Не рухайся, поки ми не повернемося.
Ей, сучий сину!
Давай, за ним! Обходь і хапай його!
Стій!
Стій, сучий сину!
Вставай, виродку!
Я сказав тобі встати, чи ти оглохнув?
Що таке, засранцю?
Давай, стріляй!
Стріляй, бо я не промахнуся! Чуєш?
Ти ж дорослий, так? Ти вже дорослий!
- Злякався? - Замовкни!
Давай, вали.
Побачу тебе тут знову — уб'ю, ясно?
- Вали! Стули пельку! - Ми ще побачимося, засранцю!
Де він?
- Він утік. - Як це — утік?
Я майже схопив його.
Ходімо, копи їдуть.
Ти мене ігноруватимеш, бо я не прийшов на твій бій?
Я казав, що не зможу, я був під вартою!
Думаєш, вони мене відпустили б? Годі тобі!
Я дам тобі спокій, зайнята дівчино.
Правда в тому, що в мене вчора стріляли.
До біса.
ВИДАЛИТИ ДЛЯ ВСІХ
Давай, іди.
- Відпустіть! - Заспокойся.
Пустіть.
- Припини. - Відпустіть мене!
Заспокойся!
Чого ти хочеш?
Траоре, тобі час гуляти.
- Яяуї, у зал, другий тур. - Дякую.
- Гей, обережно. - Що вони зроблять?
Як справи, старигане? Га? Що тепер робитимеш?
Бийте його!
Прикінчіть його! Убийте його!
Немає ні Демби, ні Траоре, тут для тебе нічого немає!
Це моя територія!
РЕЗУЛЬТАТ ТЕСТУ НА ВАГІТНІСТЬ: ПОЗИТИВНИЙ
Привіт, Дженабо?
Я відвідувала Дембу.
Ти маєш його витягнути.
Йому не місце у тюрмі.
Так, але пані Аяді спробувала все.
Вона не абияка адвокатка.
Сулеймане...
Я вагітна.
Чорт, ти маєш відкрити ресторан.
Що таке?
Не хвилюйся, ми дістанемо Сіліму.
Я банкрут. Ось що не так.
Скоро народиться дитина. Я без гроша, вони забрали все.
Мені 40, і я застряг у тюрмі з 20-річними дітьми.
І я маю битися з ними, щоб вони не зневажали мене.
Але ти ще заробиш грошей, бро.
Мені світить вирок із двозначним числом.
І вони можуть порушити ще одну справу.
У кожного з нас свої проблеми.
У нас одна проблема.
Тобі потрібні гроші. Мені треба звідси вийти.
ТРАОРЕ ДЕМБА
...поліція провела облаву за місцем проживання Траоре.
ЧЕРЕЗ ТРИ МІСЯЦІ
Поглянь на мене.
Як життя, шефе?
Як життя, пане адвокате?
Ель Чапо!
Віднеси це м'ясо.
- Яке гарне табуле ти купив! - Я вже зголоднів.
Не купив, а приготував.
О, нічого собі, чуваче, моя повага.
- Дай соус, будь ласка. - Це важливо.
Дай пас, Ідріссо.
Так.
Алло?
Це я.
Знаю, лише в тебе є цей номер.
Як справи?
Я звикаюся.
Ти знаєш, як це.
- У тебе новий співкамерник? - Ти здурів?
Я не хочу нікого у своїй камері.
Сумуєш за мною, так?
Лише за твоєю їжею.
Не вдавай із себе міцного горішка.
Мої друзі хочуть тебе бачити.
- Нехай приходять сьогодні ввечері. - Ні, бро. Залишайся з родиною.
Розслабся трохи. Іще один місяць нічого не змінить.
Ти не передумав?
Я завжди тримаю слово.
Ти в порядку?
Не хвилюйся.
Ти мене витягнув.
Не розумію, як Аяді пропустила цю процедурну помилку.
Вона читала досьє очима. А не серцем.
Любов не завжди сліпить.
Ти знайшов іншу фірму?
Я хочу відкрити власну.
Що тебе зупиняє? Давай.
Так.
Не сиди тут сам.
Вони за тобою скучили.
Що сталося?
Нічого.
Припини.
Я тебе знаю.
Я більше не ходитиму в тюрму.
Тихо!
Ти передаси своє хвилювання.
Краще я спокійно житиму в муніципальному житлі,
ніж у великому будинку.
Чому б не жити і спокійно, й у великому будинку?
Хто тобі дзвонив раніше?
Я щойно вийшов із тюрми, чи я щойно сів?
Привіт, Каттрі.
Як справи? Що нового?
Де ти був? Я дзвонив 100 разів.
На репетиції. Скоро виступ у «Зеніті».
Вічно ти репетируєш. Притон має працювати сам?
Що з тобою? Самба тобі не допомагає?
Що? Не допомагає?
Каттрі, іди додому.
- Удома нема чого робити. - Тут теж нема. Іди.
Тоді чому ти тут?
Слухай.
Ось десять євро.
Іди купи собі цукерок у пекарні. Добре?
- Піду куплю кілька жуйок... - Добре?
Не варто дозволяти йому тусити тут.
- Він не дає мені спокою. - То що?
Я тобі дещо покажу.
- Що там? - Не бійся, ходи.
Ти про що? Що відбувається?
Просто йди.
Та в чому річ?
Просто ходи.
Куди ми йдемо?
Я до тебе говорю.
Ти дивно поводишся.
Ламіне!
Ламіне, будь ласка!
Ти мій брат!
Я нічого не зробив!
Прошу, Ламіне, прошу!
Нумуке, будь ласка, допоможи мені!
Що ти робиш?
Нумуке, розв'яжи мене, Нумуке!
- Геть! - Що ти робиш?
Руки геть! Бракує 800 євро!
- Звідки ти знаєш, що це він? - Га?
- Звідки ти знаєш? - Тоді це був ти.
- Якщо не він, тоді ти. - Або ти.
Або ти!
Я сказав, що це він, козел!
Ти зробив це з ним за 800 євро?
Я зробив би це з будь-ким і за десять євро.
Ясно?
Викликайте швидку допомогу!
Я уже дзвоню!
Прошу, викличте швидку! Хто їм дзвонить?
У Шампіньї, Буа-л-Аббе!
Збили дитину.
Відійдіть! Каттрі! Сулеймане, що сталося?
- Його переїхали. - Отямся, Каттрі.
- Прошу. - Що сталося?
- Каттрі! - Його збили!
Що сталося, бро? Що сталося?
- Автівка згребла його, а тоді... - Викличте кляту швидку!
Викличте швидку!
Каттрі, прошу тебе...
Прокинься, я тут. Твій брат тут, Каттрі...
- Каттрі, будь ласка. Отямся. - Де вони в біса?
- Прошу, отямся, Каттрі. - Вони їдуть!
Каттрі, будь ласка. Повернися.
Такий юний.
- Співчуваю, сестро. - Дякую.
Бідолашний.
Мої співчуття.
Дякую.
Вони мають щось зробити.
Проблема не в нас.
Моя люба. Дякую.
Дякую тобі.
Пані, я хотів особисто висловити свої співчуття.
Як батько, я уявляю ваш біль.
Ми з міською радою хотіли б...
Іди геть звідси!
Ламіне!
Я розумію ваш біль, юначе. Я розумію.
- Вам тут не раді, пане мере. - Це не вам вирішувати.
Ми роками казали вам поставити там знак «стоп».
Ми навіть казали про це на засіданні міської ради.
Звісно, ваші діти там не ходять.
Пане Бене Саада, не перетворюйте трагедію на мітинг.
Ви не вирішуєте проблему.
І це ви граєтеся тут у політку.
- Він прийшов висловити співчуття. - А тебе хто питав?
- Не говори зі мною так! - Що тобі не ясно?
Забирай свого боса і йди!
Ходімо, пане мере.
- Стій, Нумуку! Прошу, ходімо! - Відпусти мене.
- Відпусти мене! - Ходімо, Нумуке!
- Чекай! - Давай, ходімо!
Ламіне!
- Ламіне!
Ламіне!
Досі не відповідає?
Я дзвонив йому кілька разів.
Він не бере слухавку.
Я хочу поїхати звідси.
Що ти робив?
Ну ж бо, припини.
Видали це.
- Видалити що? - Видали.
- Я щойно прокинувся. - Ні, ти брешеш.
- Я спав. Що видалити? - Видали це!
- Тобі наснилося! - Брешеш!
- Про що? - Ти брешеш!
- Я тобі колись брехав? - Так!
- Не відповіси? - У жодному разі, це моя мама.
- Ти бачиш себе заміжньою? - Чому ти про це питаєш?
Дай відповідь. Це просто запитання.
Ну, не знаю. Теоретично так. Але...
Але що?
Якщо я вийду заміж, це вже до самої смерті.
Так кажуть усі, хто одружується.
Якщо я одружуся, я хочу купу автівок у кортежі.
Ти розумієш, що це на день, а шлюб — на все життя?
Буде тобі. Яка різниця?
Ти хочеш дітей?
Прямо зараз?
Не зараз, ідіоте. Пізніше. Коли станеш чоловіком.
Що це означає?
Хто не хоче дітей?
Деякі заводять дітей і не беруть відповідальність.
- Дякую. - Прошу.
Дуже вам дякую.
То що...
Чому ти обрав Аннесі?
Бо тут живе твій батько.
Це не смішно, Нумуке.
Я серйозно.
Я шукав і знайшов його.
Я не знав, як тобі сказати.
- Я тебе просила? - Ти часто про нього говориш, Софіє.
То й що?
Але я не хочу з ним зустрічатися.
- Він залишив мене помирати. - Може, усе було не так.
То ти тепер мозкоправ?
Я не змушую тебе нічого робити.
Але мій батько помер.
Моя матір померла. І брат Ламіна помер.
Ми багато віддали б, щоб поговорити з ними. Та пізно.
Думай про свою сім'ю.
Тепер я це знаю.
Довіряти комусь означає ризикувати.
Це як стрибати без парашута.
Наосліп.
Інвестиція, що потенційно не повернеться.
А ось і сердечко...
Прийняти неконтрольоване тобою.
Ти не у своїй стихії.
Я написав цього листа після нашої пропущеної зустрічі.
І не наважився віддати.
Там усе.
Іди.
Дай на тебе подивитися.
Як життя, бро? Повернувся на район?
Гей, де ти був? Ми два дні тебе шукали.
- То й що? Не чіпай мене. - Давай, іди. Рухайся. Швидше.
Не зупиняйся! Швидше, давай!
Іди, іди. Давай. Швидше.
Відпусти мене!
- Швидше. Зав'язуй із цим. Хто це зробив? - Не знаю!
- Це Ламін? - Думаєш, він такий дурний?
Це ти зробив?
- Це не ми. - Це був ти?
- Ні. - Хто? Це ти?
Годі, заспокойся.
Не заспокоюй мене! Я не заспокоюся!
Тільки й можете, що нищити своє ж майно?
Спалювати школи своїх маленьких братів і сестер?
Свої бібліотеки?
Авта ваших сусідів, які в такому ж лайні.
Він завжди нас підтримував. Завжди підтримував наших батьків.
І це єдине, що ви можете придумати?
Спалити його заклад?
А тоді дивуєтеся, коли медіа й політики називають вас дикунами.
До біса їх. Вони нічого для нас не роблять.
«До біса їх. Вони нічого для нас не роблять».
Що таке? Думаєш, це смішно? Хто сміється? Хто?
Правда. Вони нічого не роблять.
Але що ти робиш для себе?
Для свого району?
Що ти зробив для Каттрі?
Свуїлю, присягаюся, це не вони.
«Присягаюся, це не вони». Ви завжди ні при чому.
Гаразд, усе в порядку.
- Вийдіть на секунду. - Завжди невинні.
Ходімо зі мною.
- Серйозно, ти маєш заспокоїтися. - Нізащо.
- Може, це не вони. - Тоді хто, Свуїлю? Хто?
Може, це поплічники мера. У них були б усі підстави.
Ми підірвемо мерію. Присягаюся, підірвемо.
Буквально?
Це не смішно. Я серйозно.
У ШАМПІНЬЇ Є ГОЛОС!
- Не рухайся! - Руки вгору!
Руки вгору!
На коліна!
- Я сказав, руки вгору! - Щоб я їх бачив!
Не рухайся, руки вгору!
Чорт.
Не рухайся!
Кинь зброю!
Виходь!
Зніми йому наручники!
- Швидше! - Не роби дурниць.
Стули пельку! Назад!
Руки вгору!
Давай, тримайся!
Тримайся, ми майже добігли.
Давай, сідай.
- Біжу! - Давай!
Дай тарілку, я тобі покладу.
- Хочеш картоплі? - Так, багато.
Мамо, ти в порядку?
Дзвони Дембі, швидко!
- Де твій телефон? - Він там. Поквапся.
- Голосова пошта. - Передзвони.
Дякую.
Два мільйони євро. Ти забезпечений пожиттєво.
- Що ти тепер робитимеш? - Заляжу в Іспанії.
У мене там є справи, а тоді поїду в Марокко.
- Це жадоба. Ти маєш зникнути. - Якщо є гроші, я їх візьму.
Мій батько зіпсував спину на фабриці.
Він не вкрав жодного євро. Яка в нього пенсія? 600 євро?
До біса їх, бро.
- Що таке? - Ходімо.
- Як справи з Думсом? - Він живе своїм життям, я — своїм.
Сьогодні ввечері в нього зустріч.
І що? Це не моє діло.
Це Сідібе, вони хочуть його вбити.
Це пастка.
Я можу позичити тобі своїх людей.
Я не втручатимуся.
Мій брате.
NMK, ти наступний.
Йо, там LDB.
Привіт, NMK. Вулиця. Повірити не можу.
- Як справи? Усе добре? - Як ти?
- Як життя? Нормально? - Непогано.
Треба зробити колабу.
- Серйозно? - Я записуюсь.
Ми не як та сука «9міліметрів».
Це виключено.
- Викладися на повну. - Будь як удома.
- Будьмо на зв'язку. - Ти знаєш, що ми з тобою.
- ISK, як життя? Усе добре? - Як ти? В порядку?
- Так. - Ти в нормі?
- Щасти, хлопці. - До зустрічі. Давайте, хлопці. За справу.
Де кокс?
- Ти його вб'єш. - Мені насрати, я хочу, щоб він здох!
Дай мені п'ять хвилин. Якщо не заговорить, він твій.
Довірся мені.
Я довіряю лише своєму братові.
Тримай.
Зупинися, досить уже!
Кокс за дві хвилини звідси.
Мій телефон.
Набери останній номер.
Попереджаю. Не жартуй зі мною.
Якщо він щось утне, кулю в голову.
- Алло? - Тікай!
- На землю! Не рухатись! - Назад!
Назад.
- Ще трохи. - Ходімо.
Рухай свій зад.
Я стрілятиму.
Брате!
Я їх уб'ю!
Тримайся, майже прийшли.
Джекпот, народ.
Я упізнав Дембу Траоре на складі.
Там була кривава баня.
Шефе?
Так, я тут.
Це точно був він?
Однозначно.
NMK!
NMK, глянь на мене, сучий сину!
Відійдіть!
Тужся.
- Сильніше. Ще. - Дихай.
Дитина показалася.
Щохвилини у Франції,
народжується одна-дві людини.
І одна помирає.
Викличте швидку!
Софіє...
Від смерті не втечеш.
- Софіє... - Я це знаю.
Але я не готовий її втратити.
Не її.
Не зараз.
- Софіє. Повернися. - Не сьогодні.
Залишся зі мною.
Іноді
треба щось втратити, щоб зрозуміти, як це тобі важливо.
Перестати проходити мимо мовчки.
Слухати не слухаючи.
Тому що завтра...
завтра не гарантоване.
І ми навіть не впевнені,
що проживемо ще секунду.
Хадіджо.
Візьми її.
Я боюся їй нашкодити.
Хадіджа.
Її назвали Хадіджею.
Як маму.
Але Демба може не побачити, як вона росте.
Дембо.
Дембо, тут копи. Вони йдуть.
Чорт.
Що ви робите?
Можливо, ти й вийшов із гри, але гра триває.
Так воно і є.
Він побіг туди!
Смерть або в'язниця.
Вулиця пропонує лише два виходи.
З дороги!
Сходи.
Софію виписали з лікарні.
Ми разом. Це офіційно.
Ми все обговорили.
Усе одно ми вже давно були більше ніж друзями.
Просто боялися визнати це.
Боялися наважитися.
Ми всі проголосували.
Навіть я.
Сулейман і Свуїль притягнули нас на дільницю за загривок.
Стільки арабів і чорних на виборах іще не бачили.
Свуїль Бен Саада, мер Шампіньї,
хто б міг подумати?
Сулейман Траоре, заступник мера,
хто б міг подумати?
Як справи в мами?
Як ти думаєш?
Я давно не бачив Ламіна.
З дня похорону Каттрі.
Він зайнятий у притоні.
Я так багато мав сказати Ламіну.
Я не встиг.
Сулеймане,
тепер я знаю, хто вбив Малколма Ікса.
Інший чорний чоловік.
Сини бідних убивають синів бідних.
У цьому немає нічого нового.
Знаєш що?
Життя — це завжди вибір.
У мене є лише два.
Або я піду по слідах Демби. Знайду «9міліметрів» і вб'ю його.
Візьму під контроль притон і зароблятиму бабло.
І це закінчиться так.
Або я піду по слідах Сулеймана.
Повернуся до навчання. І отримаю ступінь бакалавра.
Так, якщо я не досягну успіху в репі, у мене буде вихід.
І до біса тих, хто каже, що я не зможу.
Демба казав про хлопця, що отримав диплом у тюрмі.
Якщо він зміг, чому я не зможу?
Чорт, вулиця мене надурила.
Я завжди хотів бути схожим на старшого брата
Я не хотів, щоб люди думали Що я блефував
Мене попереджали, але я знову це зробив
Знову, знову
Я довго вагався.
Але тепер я знаю. Я знаю, ким не хочу бути.
Не хочу бути номером у камері.
Статистикою. Африканцем у кросівках.
Саме цього вони й хочуть.
Хто ці «вони»?
Ті, хто хочуть зігнати бідняків у стадо.
Ті, хто кажуть по телевізору, що ми не бажаємо асимілюватися.
До біса їх.
До речі,
до біса реперів, що прославляють вулицю, як колись я.
Тих, хто хоче жити, як Демба, не знаючи ціни цього.
Ви подзвонили Дженабі Траоре. Залиште повідомлення після сигналу.
Тепер я готовий піти.
Мама завжди буде в моєму серці.
Де б я не був.
Якщо я звідси не піду, рано чи пізно хтось потягне мене вниз.
Поверне до поганих звичок.
Важко виростити троянду в бетоні.
Мамо.
Я сумую за тобою.
Ти не можеш накричати на мене.
Закликати до відповідальності.
Вказати мені шлях.
Прийняти удари замість мене.
У мене є брати, але іноді...
я почуваюся самотнім.
Сам проти світу.
Порожній.
Як ця квартира.
Кажу вам, якщо у вас і досі є мати, дбайте про неї.
Проводьте з нею час.
Бо є до і після.
Як сказав поет: «Втрачати матір важко.
Це як забрати море з Лазурового берега».
Знаєш, про що мене попросила мама?
І про що?
Сказати тобі кидати ці забави.
- Які забави? - Твої гівняні міські забави.
Ніби ти не робив те саме у моєму віці.
Переклад субтитрів: Сабіна Дадашева