Downloaded from YTS.BZ
‫- אתה תמיד תיטה לי חיבה. -‬
‫- בשבילך אני כל החטאים‬ ‫שמעולם לא היה לך האומץ לבצע. -‬
Official YIFY movies site: YTS.BZ
‫- אוסקר ויילד -‬
‫- טיילור טומלינסון: הבת האובדת -‬
‫תודה שבאתם. לא הייתם חייבים. ה-AI משתפר.‬
‫הרבה יותר מדי. אני לא סומכת עליו.‬
‫האייפון שלי שוב כותב "אלוהים"‬ ‫באות ראשונה גדולה בלי לשאול אותי.‬
‫זה קרה לעוד מישהו?‬
‫אני לא יודעת איזה עדכון זה,‬ ‫אבל האייפון שלי כותב,‬
‫"התכוונת למלך המלכים?"‬
‫הרובוטים באים והם אוהבים את האל.‬
‫אתם מודאגים בגלל הרובוטים?‬
‫אתם מודאגים? כן.‬
‫פעם הסתכלתם על האנשים שבחייכם,‬
‫החברים שלכם, המשפחה שלכם,‬ ‫ואז הסתכלתם על עצמכם ואמרתם,‬
‫"אוי.‬
‫"נראה לי שמבין כולם,‬ ‫דווקא אני אתאהב ברובוט."‬
‫תהיו כנים. זה בסדר. זו אהיה אני.‬
‫לכן אני לא משתמשת בצ'אט ג'י-פי-טי.‬ ‫אני לא מוכנה למערכת יחסים.‬
‫כרגע אני חזקה,‬
‫אבל בעוד כמה שנים, כשיהיה אפשר‬ ‫לקנות רובוטים כבני זוג ב"בסט ביי",‬
‫כן, אני זו שתשתכר בארוחת הערב החגיגית‬
‫ואגן על בעלי הרובוט‬ ‫בפני כל החברים שלי, כזה…‬
‫"תסלחו לי, אנשים, אבל מה זה נשמה בכלל?‬
‫"אתם יכולים להגדיר אותה? זה מה שחשבתי.‬ ‫וצ'לסי, פגשתי את בעלך המבאס.‬
‫"אל תגידי לי שאת‬ ‫לא מחברת אותו לחשמל בלילה.‬
‫"בסדר?‬
‫"זה מכשיר לסיוע בנשימה? הוא ימות?‬
‫"שיהיה. הסיפורים שלו לא נגמרים אף פעם.‬
‫"אז תפגינו כבוד.‬
‫"הוא לא מכשיר טיגון. הוא אהבת חיי.‬
‫"תסתכלו לו בעיניים כשאתם‬ ‫מדברים איתו. כינוי הגוף שלו הוא לא 'זה'.‬
‫"כינוי הגוף שלך הוא 'כלבה', הבנת?‬
‫"יש הבדל. אחד דומם והשני נובח."‬
‫דווקא מתאים לי בן זוג רובוט,‬ ‫כי פחות סביר שאדפוק את מערכת היחסים הזו.‬
‫אמרתי "פחות".‬
‫לא, אתם צודקים. אני עדיין אמצא דרכים‬ ‫לקנא לרובוט ולהתנהג אליו כמו מניאקית.‬
‫כזה, "למה אתה ליד מכונת הכביסה כל הזמן?‬
‫"כי היא מענטזת יותר טוב ממני?‬
‫"כי היא יותר רטובה ממני?‬
‫"כי היא עושה בועות? גם אני יכולה.‬
‫"זה יעשה לי זיהום, אבל אם אתה צריך בועות…"‬
‫פעם הייתי חברה ממש שלילית.‬ ‫עבדתי על זה הרבה בטיפול, במשך השנים.‬
‫בשנות ה-20 שלי הייתי סיוט.‬ ‫יצאתי עם מישהו באותה תקופה.‬
‫ערב אחד היינו על הספה. ולא רבנו.‬ ‫חשבתי שזה מוזר, אז הסתובבתי אליו…‬
‫ואמרתי, "מותק,‬
‫"אם היית מגלה שאנחנו דודנים…‬
‫"היית נפרד ממני?"‬
‫אז הוא אמר,‬
‫"כן!"‬
‫אז אמרתי, "זה היה מהיר.‬
‫"בלי שאלות הבהרה? אתה כבר נוטש?"‬
‫אז הוא אמר, "זה נגד החוק, טיילור"‬
‫ואני אמרתי, "גם פטריות הזיה‬ ‫זה נגד החוק, אבל עשינו אותן.‬
‫"פתאום אתה אזרח שומר חוק כי אנחנו דודנים?"‬
‫אז הוא אמר, "את טועה בקשר לזה.‬ ‫תשאלי את כל מי שאנחנו מכירים".‬
‫אז סימסתי לשלושת הזוגות‬ ‫הכי מאושרים בטלפון שלי:‬
‫"אם הייתם מגלים שאתם דודנים‬ ‫ולא ידעתם את זה כשנפגשתם,‬
‫"ומערכת היחסים שלכם‬ ‫הייתה בדיוק כפי שהיא עכשיו,‬
‫"אבל אופס, אתם דודנים, הייתם נפרדים?"‬
‫וכולם כתבו לי בחזרה,‬
‫"אנחנו חייבים לספר למישהו?"‬
‫אז הראיתי לו את הטלפון שלי ואמרתי,‬
‫"ככה נראית אהבה".‬
‫סקר זריז…‬
‫אם הייתם מגלים שבני זוגכם הם‬ ‫דודנים שלכם, מחאו כף אם הייתם נפרדים מהם.‬
‫טוב, זה הרבה אנשים.‬
‫לא, בלי דיבורים. תריבו במכונית.‬
‫עכשיו, אם הייתם מגלים‬ ‫שבני זוגכם הם רובוטים,‬
‫מחאו כף אם הייתם נפרדים מהם.‬
‫זה מעניין.‬
‫קצת פחות אנשים.‬
‫יש כאלה שמחאו כף לדודנים, אבל לא לרובוטים.‬
‫טוב, אז אנחנו ננטוש את המשפחה שלנו…‬
‫אבל נמשיך לזיין את הטוסטר.‬
‫זה נשמע הגיוני.‬
‫האות הגדולה ב"אלוהים"‬ ‫בטלפון שלי הייתה טריגר בשבילי,‬
‫כי יש לי טראומה דתית.‬ ‫לעוד מישהו יש טראומה דתית?‬
‫זה מה שחשבתי.‬
‫טראומה דתית פירושה שגדלתם בחיק הכנסייה‬
‫ואתם כבר לא דתיים,‬ ‫אבל עכשיו, בכל פעם שאתם מרגישים טוב,‬
‫אתם מרגישים רע לגבי זה.‬
‫פעם הייתה לכם נפילה באמצע האורגזמה? כזה…‬
‫הנפילה הזאת היא ישו…‬
‫שמרסס לכם מים על הפרצוף.‬
‫לכן אני לא אומרת "אלוהים" בזמן הסקס.‬
‫הוא יופיע שם, כמו ביטלג'וס.‬
‫ושיהיה ברור, אני לא אתאיסטית.‬ ‫אני פשוט לא יודעת מה קורה.‬
‫גם אתם לא יודעים. ספוילר, אף אחד לא יודע.‬
‫אף פעם לא התחברתי לוודאות‬
‫שיש לכל כך הרבה נוצרים‬ ‫שאומרים, "אנחנו פשוט יודעים".‬
‫"איך אתה יודע שיש אלוהים? "אני פשוט יודע."‬
‫הפעם היחידה שבה פשוט ידעתי משהו‬
‫הייתה כשברח לי שלשול.‬ ‫זו הייתה הפעם היחידה.‬
‫הפעם היחידה שבה עשיתי כזה…‬
‫ובאמת התחלתי להתפלל.‬
‫אבל אני מתנגדת לשני הצדדים.‬
‫אני שונאת שאומרים,‬ ‫"לכו תזדיינו. אין אלוהים, רק חושך",‬
‫ושונאת גם שאומרים, "יש אלוהים,‬ ‫זו הכתובת שלו והוא הכי אוהב אותי".‬
‫אני פשוט שונאת ביטחון עצמי. זה העניין.‬
‫אני לא סובלת את זה‬ ‫שלאנשים יש יותר מדי ביטחון עצמי.‬
‫יש לי רק חברה אחת‬ ‫עם הרבה ביטחון עצמי. לא יותר.‬
‫אני לא אעמוד ביותר מזה.‬
‫חברה אחת, כל כך הרבה ביטחון עצמי.‬
‫אתם מכירים את הילדה המדליקה‬ ‫בכיתה ח', שתמיד מגיעה לכיתה באיחור‬
‫עם קפה מפונפן ואת אומרת לעצמך,‬ ‫"הבנו, את היית מתוכננת".‬
‫היא כזאת.‬
‫אז אני מסוגלת להיפגש איתה‬ ‫רק כל איזה שישה או שמונה חודשים.‬
‫לפני כמה חודשים אכלנו ארוחת צהריים ביחד.‬
‫האוכל שלנו הגיע לשולחן.‬
‫היא שלחה את האוכל שלה בחזרה למטבח מייד.‬
‫ידעתם שאפשר לעשות את זה גם לא בסרט?‬
‫היא עשתה את זה.‬
‫אז אמרתי, "מה קרה?"‬ ‫והיא אמרה, "הייתה בו שערה".‬
‫שערה אחת.‬
‫כדי שאני אחזיר לזניה למטבח,‬
‫צריכה להיות עליה פאה נוכרית שלמה.‬
‫ואפילו אז אגיד, "אני מצטערת.‬
‫"הייתי צריכה לבקש אותה בלי פאה.‬
‫"לא, אני מבינה שזה קישוט.‬
‫"זה פשוט טריגר בשבילי‬ ‫באקלים הפוליטי הנוכחי, אבל…‬
‫"אבל אני מבינה, היא נראית ממש טבעית.‬ ‫תודה, שף. אני אוכל מסביבה."‬
‫לא נראה לי שאני חכמה יותר מהדתיים.‬
‫אני שונאת שאתאיסטים מתנשאים‬ ‫על כל אחד שמאמין באלוהים.‬
‫האמנתי בהרבה דברים טיפשיים במשך חיי.‬
‫אלוהים לא הגיע אפילו לשלושת המובילים.‬
‫האמנתי במיתוס של הגברים הגבוהים.‬
‫"אם הוא מנגן בגיטרה,‬ ‫הוא בטח נחמד." אני טיפשה, טוב?‬
‫כשקרובי המשפחה הדתיים שלי‬ ‫מדברים על אלוהים,‬
‫כזה, "אלוהים עזר לי לעבור‬ ‫את השנים הכי קשות בחיי",‬
‫אני כזה, "שיט,‬ ‫ככה אני מדברת על 'בנות גילמור'".‬
‫אני ממש אידיוטית.‬
‫"בנות גילמור" באותיות גדולות.‬ ‫אני מקפידה על זה.‬
‫כן. באמת.‬
‫בחיי יש הרבה נוצרים,‬ ‫הרבה אנשים שמתפללים למעני,‬
‫ואני מנסה לא לקבל את זה אישית.‬
‫האם מישהו התפלל למענכם פעם,‬
‫אבל לא הייתם בטוחים למה בדיוק?‬
‫"אני רוצה רק שתדעי שאני מתפללת למענך."‬
‫"מה?‬
‫"אני לא חולה.‬
‫"גם אני מתפללת למענך.‬ ‫מה את חושבת על זה, בוו?‬
‫"שמעתי שאת זקוקה לזה, חתיכת כלבה."‬
‫והיא כזה, "לא, אלוהים שם‬ ‫אותך בליבי בזמן האחרון".‬
‫"אז תגידי לאלוהים להעיף אותי‬ ‫מהלב שלך, כי החיים שלי הם חגיגה, טוב?‬
‫"אני לא יודעת מה שמעת‬ ‫במגרש החנייה של הכנסייה,‬
‫"אבל זה היה עניין משפחתי, בוו.‬
‫"והוואן שלי צריך חלונות שחורים."‬
‫בחיי יש הרבה נוצרים מגניבים.‬ ‫נוצרים מגניבים אוהבים להראות שהם מגניבים.‬
‫באמת. הם אוהבים כזה…‬
‫לקלל מולך.‬
‫להגיד, "אני מבין למה יש לך ספקות.‬ ‫אני קולט את זה. אני רואה חדשות.‬
‫"הכול על הפנים."‬
‫ואז הם עושים תנועה‬ ‫של מי שסיים תרגיל בסקייטבורד.‬
‫יש לי דוד מטיף,‬ ‫איש מגניב, ממש צנוע ולא יומרני,‬
‫לא כמו החלאות מהמגה-כנסיות‬ ‫שנועלים נעלי התעמלות יקרות‬
‫ומוציאים ספר עם פרצופם על הכריכה.‬
‫בכל פעם שאני רואה מטיף‬ ‫שמוכר ספרים אני חושבת, "רגע,‬
‫"כבר יש לך ספר שאתה אמור לקדם, נכון?‬
‫"אני לא יודעת, כזה…‬
‫"כמה רבי-מכר אתה צריך, ג'ואל?"‬
‫הדוד שלי מגניב.‬ ‫הוא היחיד שמבין את העבודה שלי.‬
‫היא דומה מאוד לשלו. שנינו מקדישים‬ ‫את סופי השבוע לשינוי חייהם של אנשים.‬
‫הוא שונא שאני אומרת את זה.‬
‫ממש שונא את זה.‬ ‫אני תמיד מנסה לדבר איתו על העבודה.‬
‫כזה, "ג'ים, איך היה המופע המוקדם שלך?"‬
‫"טיילור, את יודעת שזו תפילת הבוקר."‬
‫ואני כזה, "שמתי לב שמישהו‬ ‫הפריע לך במופע השני".‬
‫אז הוא אמר, "הוא צעק 'אמן'‬ ‫ו'הללויה' כדי להראות שהוא מסכים איתי".‬
‫אז אמרתי, "זה הסוג הכי גרוע של המפריעים,‬
‫"אלה שתומכים בך אבל עדיין פוגעים לך בקצב."‬
‫ואמרתי, "גם אני תורמת‬ ‫עשרה אחוזים מההכנסות שלי".‬
‫אז הוא אמר, "למי?"‬
‫"לסוכנת שלי, אבל זה עדיין מעשר."‬
‫אז אמרתי, "צוחקים איתך, ג'ים.‬ ‫ברור שאנחנו לא עושים אותו דבר.‬
‫"אבל תחשוב על משהו.‬
‫"אני גורמת להם להרגיש אשמים בשבת בערב‬ ‫ואתה מציל את נשמתם בראשון בבוקר.‬
‫"אני מרימה לך ואתה מנחית. על לא דבר.‬
‫"עזרתי."‬
‫אבל הדוד שלי, ג'ים, הוא מטיף נהדר.‬ ‫הוא ממש פרוגרסיבי. הדרשות שלו מעניינות.‬
‫כשגדלנו לא היה לנו מטיף מגניב כמו ג'ים.‬
‫היה לנו מטיף פארש,‬ ‫שדיבר רק על שלושה נושאים.‬
‫היו לו שלושה מסרים:‬
‫"קיבלתם מחילה…"‬
‫"קשה להיות נשואים…"‬
‫"חג מולד שמח." אלה היו שלושת המסרים שלו.‬
‫בחג המולד ובחג הפסחא אני מרחמת על המטיפים.‬ ‫אלה השבועות החשובים בכנסייה, כן?‬
‫אלה שבועות הגיוס.‬
‫אז כולם מגיעים פתאום. הנוצרים "לייט".‬
‫את המזדיינים האלה רואים רק פעמיים בשנה,‬
‫אז חייבים להעיף להם את הסכך עם כל התוספות,‬
‫כדי לשכנע אותם לשדרג‬ ‫למנוי שבועי. זה ממש מלחיץ.‬
‫וכמטיף אתה לא יכול להיות‬ ‫יצירתי בחג המולד ובחג הפסחא.‬
‫אתה לא יכול לבוא בקטע מוזר,‬
‫או לעשות סט אקוסטי.‬ ‫אתה חייב ללכת על הלהיטים.‬
‫אתה חייב לספר את הסיפורים, נכון?‬
‫חג הפסחא הוא סיפור יותר טוב מחג המולד.‬
‫חג הפסחא הוא הצליבה והתחייה מחדש של ישו.‬
‫הוא המקור של כל הסחורה‬ ‫הממותגת שלנו. בטח ראיתם אותה.‬
‫ראיתם אותה.‬
‫איש מת שתלוי ככה,‬ ‫אבל איכשהו זה בטעם ממש טוב.‬
‫זה גורם לכם לחשוב על מותכם, כזה,‬
‫"הלוואי שאני אמות בדרך‬ ‫שתיראה טוב על תכשיטים, כן?"‬
‫האם כשסבתא מתה חשבתם,‬ ‫"היא תתאים בול לשרשרת קרסול?"‬
‫לא, הוא ממש בקטע חזק שם למעלה.‬
‫אני אפסיק עם זה. כולנו מכירים את זה כבר.‬
‫חג הפסחא הוא סיפור נהדר,‬ ‫עם הרבה אקשן, נכון?‬
‫הצליבה, התחייה מחדש…‬
‫זה ישו בשיאו,‬ ‫בתחילת שנות ה-30 שלו, שרירי כזה…‬
‫בגדנו בו, הרגנו אותו,‬ ‫הוא חזר. זה פשוט "דמדומים".‬
‫זה סיפור ממש סקסי.‬
‫רק בצחוק. "דמדומים" הוא של המורמונים.‬ ‫אל תיקחו להם אותו, טוב?‬
‫אסור להם לשתות קפאין,‬ ‫אז הם צריכים משהו מעורר אחר.‬
‫חג המולד הוא סיפור פחות טוב. פשוט ככה.‬
‫לידתו של ישו. ההתחלה חזקה, נכון?‬
‫מלאך יורד מגן עדן ואומר למרים,‬
‫"אני יודע שאת בתולה,‬ ‫אבל את בהיריון עם בנו של אלוהים".‬
‫שיט. ואז המלאך צריך‬ ‫לספר את זה לחבר שלה, יוסף,‬
‫כי "תאמינו לנשים" לא היה קטע ממש חזק אז.‬
‫אז המלאך אומר,‬ ‫"אני מבטיח לך שזה אלוהים שם בפנים".‬
‫ומה אז? המלאך הולך.‬
‫ואז זו רק צעדה ארוכה לאסם.‬
‫זה רוב הסיפור של חג המולד.‬
‫ישו בקושי נמצא בו.‬
‫הוא מופיע ממש בסוף ולא עושה קסמים בכלל.‬
‫זה על הפנים.‬
‫בעיקרון, ישו הוא הסצנה‬ ‫שאחרי הקרדיטים בסרט של מארוול.‬
‫פשוט זבל.‬
‫על הפנים.‬
‫אני זוכרת שפעם המטיף ניסה‬ ‫להכניס פלפל בסיפור של חג המולד.‬
‫הוא יצא ואמר…‬
‫הוא חשב שיש לו משהו חדש.‬ ‫הוא יצא ואמר, "אתם יודעים,‬
‫"אנחנו תמיד מרפרפים‬ ‫על הסיפור של חג המולד, נכון?‬
‫"כי כולנו מכירים אותו כל כך טוב.‬
‫"אבל אם תעצרו לחשוב פעם‬
‫"על איך שזה בטח היה בשביל מרים…"‬
‫וכל הנשים עשו כזה…‬
‫וכל הגברים עשו כזה,‬
‫"לא!‬
‫"תזכירו לי מי זו מרים? כלי הקיבול?‬
‫"החור שבתוכו שמו את אדוננו?‬
‫"הצנצנת של הצלוב?‬
‫"היצוע של ישו?‬
‫"המדגרה של המושיע?‬
‫"הנרתיק של הנביא?"‬
‫אפשר להמשיך בזה, אבל צריך להתקדם.‬
‫אבל זה משחק מהנה‬ ‫שיסיח את הדעת מריב הדודנים, אם תרצו.‬
‫הדרשה מנקודת מבטה של מרים הצליחה לו כל כך‬
‫עד שבשנה שלאחר מכן הוא בא, כולו נרגש:‬
‫"בשנה שעברה דיברנו על איך שמרים בטח הרגישה‬
‫"כשגילתה שהיא בהיריון עם ישו.‬
‫"אבל האם אי פעם עצרתם לחשוב‬ ‫איך זה בטח היה בשביל יוסף?"‬
‫וכל הגברים אמרו, "סוף סוף! ייצוג!‬
‫"גם אני חושב שהזונות משקרות לי!"‬
‫יוסף היה מאורס למרים באותה תקופה.‬
‫אני לא רוצה להניח שכולם‬ ‫מכירים את הסיפורים מכתבי הקודש,‬
‫כי כשאת גדלה בחיק הכנסייה‬ ‫את חושבת, "כולם לומדים אותם".‬
‫לא. ילדותם של כמה ילדים‬ ‫עברה על האופניים שלהם.‬
‫כן.‬
‫יש כאן מישהו שלא הלך לכנסייה מעולם,‬ ‫לא האמין באלוהים ולא היה דתי בכלל?‬
‫ואו, וכולם מאחורה. זה הגיוני.‬
‫אתם נשמעים שלווים מאוד, כל כך רגועים, אבל…‬
‫איך תדעו להבדיל בין טוב לרע?‬
‫איך תדעו שאסור להרוג אנשים?‬
‫יש נוצרים שמדברים ככה.‬ ‫כשגדלתי, אבא שלי היה כזה,‬
‫"את יודעת, אם לא הייתי נוצרי, הייתי בכלא",‬
‫ואני חשבתי, "אני רק בת שש.‬
‫"אולי מחר נפתח ספר ילדים‬ ‫ולא את המחשבות האפלות של אבא?"‬
‫יש נוצרים שאומרים,‬ ‫"אם האבא שבשמיים לא היה שם אותי במעצר בית,‬
‫"ידיי לא היו נקיות"‬
‫ואת חושבת, "מגניב,‬ ‫כדאי שתמיד יהיו איתנו עוד אנשים".‬
‫אבל אם לא גדלתם בחיק הכנסייה,‬ ‫אולי אתם לא מכירים את הסיפורים האלה.‬
‫לא אתקיל אתכם.‬ ‫פעם נהגתי לעשות את זה, אבל למדתי לקח.‬
‫פעם שאלתי מישהו‬ ‫והוא נכנס לפניקה ואמר, "סיפורי ירקות"!‬
‫תראו, זה היה די קרוב,‬ ‫אבל גם גרם לי להתפוצץ מצחוק.‬
‫כזה, "מי בגד בישו?‬
‫"בוב העגבנייה!"‬
‫אני זוכרת שהוא זינק פנימה‬ ‫ואמר כזה, "אתה הולך למות, ישו".‬
‫אני רק צוחקת. זה לא קרה.‬ ‫לא, ב"סיפורי ירקות" לא עברו על הצליבה.‬
‫ממש לא.‬
‫זה מטורף. זה הרבה יותר מדי אפל.‬
‫חוץ מזה, לא היו להם זרועות,‬ ‫אז מי, אתם יודעים…‬
‫מי היה מתאים לתפקיד?‬
‫מה כבר אפשר היה לעשות?‬ ‫לשים גזר גמדי על לארי? זה מטורף. ממש לא.‬
‫אני מניחה שגם אם לא גדלתם‬ ‫בבית דתי, שמעתם את הסיפור על תיבת נח.‬
‫הוא ממש מוכר. זה הסיפור החזק שלנו.‬ ‫הוא על הכריכה של כל חוברות הציור שלנו.‬
‫זה באמת מראה עד כמה כתבי הקודש דפוקים,‬
‫העובדה שקראנו את הסיפור על תיבת נח ואמרנו,‬
‫"זה הסיפור לילדים".‬
‫זה סיפור אפל בטירוף. אלוהים מטביע בו‬ ‫את כל הילדים שלו כי הם היו מעצבנים‬
‫ואנחנו כזה, "כן,‬ ‫זה צריך להיות ציור הקיר בפעוטון.‬
‫"בוא הנה, חבר קטן שלי.‬ ‫אלו החיות שהוא לא הטביע.‬
‫"איזה סוס בר מזל,‬
‫שהצליח לעלות לסירה עם חבר אחד."‬
‫אבל הקשת בענן…‬ ‫לדעתי הם חושבים שהקשת בענן מרככת את זה.‬
‫אלוהים שלח לנח,‬ ‫שסביר שכבר היו לו בעיות אמון בשלב זה,‬
‫את הקשת בענן,‬ ‫כהבטחה לא להציף את העולם שוב,‬
‫ולדעתי זה החלק הכי אפל בסיפור.‬
‫קשת בענן אחרי מבול הרסני?‬
‫זה כמו לקנות למישהי טבעת‬ ‫אחרי שאתה דוחף אותה במדרגות. זה מטורף.‬
‫כשאני רואה קשת בענן‬ ‫אני לא חושבת על זכויות לגייז‬
‫וגם לא על גשם, אלא על זה שאלוהים אמר,‬
‫"תראו, לא הרגתי את כולם".‬
‫יש אנשים שבכלל לא יודעים‬ ‫שסיפור תיבת נח הוא מכתבי הקודש.‬
‫שאלתי אנשים, "אתם מכירים סיפורים‬ ‫מכתבי הקודש?" "בכלל לא."‬
‫"מה עם נח?" והם כזה, "אותו אני מכיר".‬
‫תראו עד כמה הסיפורים‬ ‫מכתבי הקודש חדרו לתרבות הפופולרית.‬
‫חבר שלי אמר ששמע על הבן האובד.‬ ‫אז אמרתי, "אתה מכיר את הסיפור?"‬
‫והוא כזה, "לא, נראה לי‬ ‫שזו הייתה תוכנית, או משהו כזה.‬
‫"שמעתי את המונח", כן?‬
‫אם לא שמעתם על הבן האובד,‬ ‫זה סיפור שישו מלמד,‬
‫שהוא מספר בכתבי הקודש, בשביל הלקח, כן?‬
‫אז בסיפור‬
‫יש אבא עשיר עם שני בנים.‬
‫הבן הבכור עושה הכול נכון, כי הוא הבכור.‬
‫והבן הצעיר כזה,‬ ‫"אני רוצה את הכסף שלי עכשיו".‬
‫והאבא אומר, "תראה, ירושה לא עובדת ככה.‬
‫"אני לגמרי בחיים, אבל קח."‬
‫אז הוא נותן לבן הצעיר את הכסף‬
‫והחרא הזה ישר חותך משם.‬ ‫כבר אמרתי לכם שאני הבכורה מבין ארבעה?‬
‫החרא הזה חותך משם‬ ‫ישר על המקום, ומה כתוב שעשה?‬
‫"בזבז את רכושו בחיי הוללות",‬
‫שבלשון כתבי הקודש זה,‬ ‫"שרף הכול על ביטקוין וחשפניות".‬
‫ואז יש לו את עזות המצח‬ ‫לחזור אחרי שנים ולהגיד, "סליחה, אבא.‬
‫"הפסדתי את כל הכסף שלך. אני על הפנים.‬
‫"אפשר לחזור?"‬
‫והאח הגדול בטח חשב,‬ ‫"כן, סוף סוף. חסל אותו".‬
‫והאבא אמר,‬
‫"התינוק שלי חזר!‬
‫"אלוהים, בואו נעשה לו מסיבה גדולה."‬
‫אני יודעת שלכל הבכורים כאן…‬
‫לכולנו יש שלשול כרגע.‬
‫אני יודעת שאצל כל בכור כאן…‬
‫פי הטבעת מתקפל עמוק פנימה.‬ ‫אתם כועסים עד כדי כך.‬
‫רק תזכרו שהאנשים מכתבי הקודש‬ ‫לא יכולים לפגוע בכם. הם מתו מזמן, כן?‬
‫כמעט סיימנו.‬
‫אז ברור שהבכור עצבני,‬
‫והוא אומר, "אבא, אני עשיתי‬ ‫הכול כמו שצריך במשך כל חיי‬
‫"ואף פעם לא עשית לי אפילו מסיבה קטנה."‬
‫תבדקו. זה מה שהוא אומר.‬
‫והאבא אומר, "כן, אתה נהדר.‬
‫"אוהב אותך.‬
‫"אבל אחיך,‬
‫"אבד, וכעת נמצא.‬
‫"אז אנחנו חוגגים."‬
‫ואם תשאלו מטיף מה הסיפור הזה אומר,‬
‫הוא יגיד לכם שמשמעותו‬ ‫היא שאפשר לחיות בחטא,‬
‫לאבד את דרככם הרוחנית,‬
‫אבל אז לחזור אל האדון, והוא יסלח לכם.‬
‫ואם תשאלו אותי מה הסיפור הזה אומר…‬
‫אגיד לכם שמשמעותו היא שישו…‬
‫היה בן יחיד.‬
‫כמי שגדלה בחיק הכנסייה‬ ‫אני רואה סיפורים מכתבי הקודש בכל מקום.‬
‫הנה כמה סיפורים כיפיים.‬ ‫מה עם הסיפור על 200 העורלות?‬
‫מכירים אותו? לא? כן?‬
‫זה סיפור שנוגע עמוק בבטן. אז…‬
‫דוד רצה להתחתן עם בתו של שאול‬ ‫ושאול אמר, "ארשה לכם להתחתן אם תביא לי‬
‫"את עורלותיהם של 100 מאויביי…"‬
‫זה מין קטע של בני מזל עקרב, נכון?‬
‫איזה אדם שיש לו 100 אויבים‬ ‫חושב על העורלות שלהם?‬
‫מישהו שנולד בשלהי נובמבר.‬
‫ובכן, שאול אמר,‬ ‫"תביא לי 100 עורלות ונדבר".‬
‫אז דוד הלך,‬
‫חזר עם 200 עורלות, וזה מקור האמרה,‬
‫"אם הוא היה רוצה,‬ ‫בנות, הוא היה עושה את זה".‬
‫כן. זה לא מטיקטוק. זה מכתבי הקודש.‬
‫מה עם איוב?‬
‫שמענו על איוב?‬
‫איוב. אני רואה שיש כאן כמה איובאים.‬
‫איוב היה אדם שממש אהב את אלוהים.‬
‫יום אחד, אלוהים והשטן דיברו.‬
‫לא ממש מסבירים למה,‬ ‫אבל לפעמים את מתקשרת לאקס שלך,‬
‫וכולם אומרים, "מה את עושה?" נכון?‬
‫אז אלוהים והשטן פטפטו מסיבה כלשהי.‬
‫והשטן אמר, "אלוהים,‬ ‫שמתי לב שאיוב ממש אוהב אותך".‬
‫ואלוהים אמר, "נכון".‬
‫והשטן אמר, "הוא בטח לא יאהב אותך כל כך‬
‫"אם אתעסק איתו מספיק." ואלוהים אמר…‬
‫"טוב, משעמם לי. בוא נראה".‬
‫אז השטן הלך והרס לאיוב את החיים,‬
‫אבל איוב לא נטש את אלוהים,‬
‫ועל זה מבוסס הסרט‬ ‫"איך להיפטר מבחור ב-10 ימים".‬
‫מתיו מקונוהיי הוא איוב.‬
‫קייט הדסון היא השטן.‬
‫יש כאן מישהו שגדל בחיק הכנסייה‬
‫אבל כבר עזב את הדת?‬
‫אתם במופע הנכון.‬
‫מבין כל אלה, מי הציל נשמות?‬ ‫מי הפיץ את הבשורה כשהיה דתי?‬
‫קצת פחות אנשים. זה קשה.‬ ‫הרבה מאיתנו לא עשו את שיעורי הבית.‬
‫אז הצלתם נשמות, אבל אתם כבר לא דתיים?‬
‫בסדר. אבל האם לפעמים אתם מרגישים…‬
‫שאלה רצינית.‬
‫האם לפעמים אתם מרגישים‬ ‫שאולי כדאי שתתקשרו לאנשים האלה?‬
‫רק לצורך הנימוס.‬
‫"אתה זוכר מה שאמרתי לך‬ ‫על הנצח? אני כבר לא בטוח".‬
‫מה אם הם יגיעו לגן עדן ויאמרו להם,‬
‫"תראה, החונך שלך לא כאן,‬ ‫אז לא ידענו שאתה מגיע.‬
‫"נרשמת מראש?‬ ‫אולי ההזמנה שלך עפה עם רוח הקודש?‬
‫"אנחנו מצטערים, אבל באמת,‬ ‫אתה צריך ללכת לגיהינום. ממש מצטערים."‬
‫אף פעם לא הצלתי נשמות.‬ ‫דיברתי עם מישהו שהיה מורמוני בילדותו‬
‫ואמרתי, "אתם ממש הצלתם נשמות"‬ ‫והוא אמר, "כן, הטבלה של מתים".‬
‫אתם יודעים מה זה? אני לא ידעתי.‬
‫מסתבר שאצל המורמונים,‬
‫לפעמים הם מצילים נשמות של אנשים לאחר מותם,‬
‫אז לא צריך להילחץ אם לא הצלחתם‬ ‫להציל את נשמותיהם כשהיו בחיים, כן?‬
‫אתם יכולים לומר,‬ ‫"אתם מאמינים באלוהים?" והם כזה, "לא".‬
‫אז אתם אומרים, "זה בסדר. נחכה".‬
‫ואיך שהם מתים, אתם כזה,‬
‫"אברה קדברה מורמונים!"‬
‫ככה מביאים נשמה לגן עדן, נכון?‬
‫כאילו שאתם מנסים להוריד‬ ‫את ריח הקקי מדלת השירותים של הדייט שלכם.‬
‫אם אתם לא צוחקים, אתם נשואים.‬ ‫אז תקפצו לי, הבדיחה הזאת היא לא בשבילכם.‬
‫אתם יכולים לחרבן בדלת פתוחה.‬ ‫כמה מאיתנו צריכים לקחת גפרורים לכל מקום!‬
‫הבעיה הכי גדולה שלי עם הדת‬ ‫לא הייתה שרצו שנציל נשמות,‬
‫אלא שלא נתנו לנו להתבטא.‬
‫כל מי שגדל בחיק הכנסייה ידע, "צריך להודות,‬
‫"מה שאלוהים עשה‬ ‫בכתבי הקודש היה על הפנים לפעמים."‬
‫אז אמרו לכם, "זה היה בתנ"ך.‬ ‫אתם יודעים, לפני שאלוהים הפסיק לשתות.‬
‫"הוא היה אלוהים אחר.‬
‫"הוא היה בליין באותה תקופה.‬ ‫מאז נולד לו ילד והוא השתנה.‬
‫"קודם הוא היה כזה, 'הייתי חבר באחווה.‬
‫"'ברור שהטבעתי אנשים.' אבל אנשים משתנים."‬
‫על כל שאלה קשה ששאלתם‬ ‫אמרו לכם בכנסייה אותו דבר.‬
‫הם אמרו, "זאת שאלה נהדרת…‬
‫"ונפנה אותה לאלוהים כשנגיע לגן עדן."‬
‫אבל אם הייתם אלוהים, נכון שהייתם מתעצבנים‬
‫מזה ששולחים אליכם אנשים‬ ‫שרוצים לשאול אתכם המון שאלות?‬
‫אתם אלוהים. הבורא של הכול.‬
‫אתם בטח רוצים רק לעשות‬ ‫את הקטע הזה, "טה-דה, גן עדן!"‬
‫ועכשיו, בכל פעם שמישהו מת, יש לכם…‬
‫מסיבת עיתונאים!‬
‫בכל פעם שמישהו מת,‬ ‫אתם אומרים, "ברוך הבא לגן עדן".‬
‫והם כזה, "כשילד שלא נושע מת,‬ ‫הוא מגיע לגן עדן באופן אוטומטי?‬
‫"נכון שלא היית שולח ילד לגיהינום, אלוהים?"‬
‫ואלוהים אומר כזה, "נו, באמת…‬
‫"אתם רציניים? אתם בגן עדן.‬
‫"כשהלכתם לדיסנילנד אמרתם, 'אני מקווה‬ ‫שלכל העובדים יש זכויות סוציאליות'? תסתמו!‬
‫"אתם משביתי שמחות.‬
‫"כן, הילדים נמצאים בגן עדן.‬
‫"השתקנו אותם כדי שנוכל‬ ‫ליהנות ממנו, אבל כן."‬
‫זה אפל. אני יודעת. זה אפל.‬
‫יש לי חוש הומור אפל,‬ ‫חלקית כי גדלתי בחיק הכנסייה.‬
‫הכנסייה היא מקום אפל.‬
‫בכל יום ראשון אתם הולכים‬ ‫לחדר גדול שהמסר שמועבר בו הוא,‬
‫"נכון שיהיה נהדר‬ ‫כשכולנו נהיה מתים עם אבא?"‬
‫זאת הכנסייה.‬
‫"אני מת להיות כבר מת עם אבאל'ה."‬
‫זאת הכנסייה.‬
‫אבל אני לא יכולה לומר שהכנסייה אשמה בכול.‬ ‫תראו, אחד ההורים שלי מת בגיל צעיר,‬
‫אז האחים שלי ואני‬ ‫פיתחנו חוש הומור ממש אפל.‬
‫לאחרונה דיברתי עם אחד מהם, ברין.‬
‫נכון שאתם והאחים שלכם‬ ‫זוכרים קטעים שונים מילדותכם?‬
‫אז לפעמים אתם נפגשים ואומרים,‬ ‫"הנה מה שאני זוכרת. מה יש לך?‬
‫"בסדר, בואו נשים הכול על השולחן‬
‫"ונבין מה לעזאזל קרה לנו שם."‬
‫היה לנו יום של העלאת זיכרונות בבית.‬
‫אז אמרתי, "אתם זוכרים‬ ‫את קבוצת התמיכה בהוספיס,‬
‫"לילדים שההורים שלהם מתו מסרטן?"‬
‫וברין כזה, "אה, כן. אתם זוכרים‬ ‫שלחלק מהם היו הורים שלא מתו עדיין?"‬
‫כן, לכמה מהם עדיין היו הורים פעילים.‬
‫אני רק אומרת שהיו יכולים‬ ‫לשים אותנו בחדרים שונים.‬
‫אולי לחלק אותנו לקבוצות כזה.‬
‫אבל לא, אמרו לנו, "חג המולד עכשיו,‬ ‫חג המולד בעתיד. זה הנושא לדיון.‬
‫"משהו עומד לקרות בקרוב,‬
‫"ואתם יודעים מה זה."‬
‫זה לא מה שאני זכרתי מהקבוצה. מה שאני זכרתי‬
‫הוא שהיה שם ילד אחד‬ ‫שלא ההורה שלו מת, אלא הדוד שלו.‬
‫ו…‬
‫תראו.‬
‫אני לא רוצה להיות רעה,‬
‫אבל אימא שלנו מתה,‬
‫ופשוט הרגשתי ש…‬
‫אבן מנצחת דוד. אתם מבינים אותי? כזה…‬
‫אני רק אומרת שלילד הזה היו הורים.‬ ‫הוא לא היה ספיידרמן. כזה…‬
‫כמה מאיתנו חווים אובדן שמשפיע‬ ‫על מי שנהיה בשארית חיינו וכמה חווים אובדן…‬
‫של הדוד שלכם. זה ממש לא…‬
‫כשאחד מהוריכם מת בגיל צעיר,‬ ‫אתם חושבים על המוות יותר מאחרים.‬
‫זה בהחלט כך אצלי. אני נוטה לחשוב‬ ‫על התרחיש הכי נורא שיכול להיות,‬
‫קטסטרופות ללא הפסקה,‬
‫וזה בהחלט דפק לי הרבה מערכות יחסים.‬
‫פעם יצאתי עם בחור. אמרתי לו,‬ ‫"מותק, כשאתה לא שומע ממני כמה שעות,‬
‫"אתה חושש שאולי קרה לי משהו רע?"‬
‫והוא אמר, "לא.‬
‫"אני חושש שאת כועסת עליי."‬
‫גברים מעדיפים שתמותי מאשר שתכעסי עליהם.‬
‫גברים מעדיפים להיות באבל מאשר בצרות.‬
‫זאת האמת.‬
‫אם מישהו מפספס חמש שיחות מאשתו הוא חושב,‬
‫"אני מקווה שזה הפרמדיק שמצא אותה."‬
‫הלוואי שהבדיחה הזאת לא הייתה פועלת.‬
‫אתם יודעים מה ממש מצחיק אותי‬ ‫אצל גברים שהורגים את הנשים שלהם?‬
‫רגע. חכו שנייה.‬
‫מה שמצחיק אותי‬ ‫אצל גברים שהורגים את הנשים שלהם‬
‫זה שהם חושבים‬ ‫שלא יתפסו אותם. ואני חושבת, "גבר,‬
‫"אתה לא תכננת אפילו דבר אחד…‬
‫"במשך כל החיים שלך.‬
‫"אף פעם לא הזמנת שולחן לארוחת ערב,‬
‫"ועכשיו אתה הולך להסתיר גופה?‬
‫"בתור האירוע הראשון‬ ‫שאתה מתכנן, זאת חתיכת אתגר.‬
‫"אולי תתחיל עם ארוחה משותפת?"‬
‫נראה לי שבמשך הרבה‬ ‫מהחיים שלי פחדתי מאוד מהמוות.‬
‫אתם יודעים, בכל זמן‬ ‫שלא ממש השתוקקתי לו, כמובן.‬
‫יופי, יש קצת דיכאון באולם. תודה לאל.‬
‫סיפרתי את הבדיחה הזאת‬ ‫בשוודיה ואנשים פשוט בהו בי.‬
‫הם אמרו, "עצובה בלי סיבה? איך?"‬
‫הם לא הבינו את זה.‬
‫באירופה לא הבינו הרבה מהשעה הזאת.‬ ‫הם אמרו, "אלוהים? יש לנו שירותי רפואה.‬
‫"נותנים לכם את אלוהים במקום שירותי רפואה?‬
‫"זה לא נראה אותו דבר."‬
‫אם יש לכם דיכאון,‬ ‫יש לכם גם מערכת יחסים מורכבת עם המוות.‬
‫אתם מסתכלים על המוות‬ ‫כאילו שהוא פנטום האופרה.‬
‫בדרך כלל אתם אומרים, "הוא מפחיד",‬
‫אבל לפעמים אתם כזה,‬ ‫"תראו, הצד הזה בפנים שלו די מדליק.‬
‫"תקשיבו לי רגע.‬ ‫הייתי יכולה לחיות מתחת לאדמה. אולי."‬
‫הצד הזה עצוב.‬
‫בשנה האחרונה ניסיתי‬ ‫להתמודד ישירות עם הפחד שלי מהמוות.‬
‫כתבתי צוואה, כי הרבה‬ ‫מהחברים שלי התחתנו וחשבתי,‬
‫"גם אני רוצה לחתום על מסמך מפחיד".‬
‫למדתי המון. אם אין לכם צוואה,‬ ‫אתם חייבים לכתוב כזאת עם איש מקצוע.‬
‫הרשימה שאתם כותבים בפניקה בטלפון שלכם‬ ‫כשהמטוס צונח לא תאושר בבית המשפט.‬
‫למדתי את זה.‬
‫הייתי בטוחה שכן. היא לא.‬
‫הנה מה שלמדתי. לא ידעתי את זה קודם.‬
‫אם תמותו במפתיע, קרובי המשפחה‬ ‫החיים הכי קרובים שלכם הם הוריכם,‬
‫ולא האחים שלכם, כמו שחשבתי, כי אני טיפשה.‬
‫אז אם תמותו במפתיע,‬ ‫ההורים שלכם יירשו את כל מה שיש לכם,‬
‫אלא אם תנשלו אותם בכתב,‬
‫כי אתם כאלה קטנוניים, נכון?‬
‫ואני יודעת שכמה מכם יושבים‬ ‫ברגע זה ואומרים, "לא חשוב.‬
‫"מערכת היחסים שלי‬ ‫עם ההורים שלי היא על הפנים,‬
‫"אבל ממילא אין לי שום דבר להוריש."‬
‫יש לכם טלוויזיה?‬
‫נראה לכם שלאבא המחורבן שלכם‬
‫מגיעה טלוויזיה נוספת?‬
‫אתם חושבים שמותכם צריך להיות‬ ‫כמו לנצח ב"פחות או יותר" בשבילו?‬
‫שיזדיין. תתקשרו לעורך דין.‬
‫כשכתבתי את הצוואה שלי,‬ ‫נאלצתי להחליט הרבה דברים.‬
‫לבחור מי ינתק אותי אם אני בתרדמת.‬
‫בחרתי בברין, כי הוא זה‬ ‫שהחלטתי להוריש לו את הכסף שלי כשאמות.‬
‫אמרתי, "תעבוד בשביל זה, איש." אני צודקת?‬
‫אמרתי, "אתה תחליט מתי הכסף הזה יגיע אליך".‬
‫אז ברין אמר,‬ ‫"בסדר, אם את בתרדמת ולא מגיבה,‬
‫"מה לעשות? כמה זמן לחכות?"‬
‫אז אמרתי, "הנה מה שתעשה.‬ ‫תתחיל להקרין את 'מחלקת גנים ונוף' מההתחלה,‬
‫"תקרין את זה כל היום‬ ‫וכל הלילה בחדר שלי בבית החולים.‬
‫"אם נגיע לסוף הסדרה ולא התעוררתי עדיין…‬
‫"תתחיל את 'המשרד'.‬
‫"וכשסטיב קארל יעזוב, פשוט תהרוג אותי.‬
‫"אל תכריח אותי לצפות‬ ‫באנדי בתור המנהל. אל תעשה לי את זה שוב.‬
‫"אל תעשה את זה."‬
‫נאלצתי להחליט מה אני רוצה‬ ‫שיקרה לגוף שלי אחרי מותי.‬
‫אתם כבר החלטתם‬ ‫מה אתם רוצים שיקרה לגוף שלכם?‬
‫כן? אז מה נעשה?‬
‫מתחת לעץ!‬
‫מתחת לעץ זה נחמד. אהבתי שאמרת "מתחת לעץ".‬
‫מדי פעם יש בחורה שאומרת,‬ ‫"אני הולכת להיות עץ!"‬
‫וצריך להסביר לה, "מתוקה, את לא תהיי העץ.‬
‫"את תהיי האוכל של העץ. את תעזרי.‬ ‫את תהיי כמו האימא הדוחפת של העץ.‬
‫"כזה, 'יופי, מותק!'‬
‫"'תהיה מה שאני לא יכולה להיות', כן?"‬
‫מתחת לעץ זה נהדר. מה עוד יש לנו?‬ ‫-לתרום למדע!‬
‫מישהו אמר מה?‬ ‫-לתרום למדע!‬
‫לתרום למדע. איזה מדע?‬
‫איזה תחום של המדע?‬
‫בית ספר לרפואה.‬ ‫-טוב, בחרת בבית ספר לרפואה,‬
‫אבל לא בתחום מסוים במדע?‬ ‫לא כזה, "רק מעל לצוואר…"‬
‫אני רק אומרת,‬ ‫האם אנחנו מוכנים להפקיד את גופתנו‬
‫בידי חבורה של סטודנטים?‬ ‫אנחנו מרגישים כזה, "הנה גוש מת של חורים.‬
‫"תחליטו אתם לאיזה מדע."‬ ‫אני לא בטוחה לגבי זה.‬
‫אני הייתי משאירה‬ ‫הוראות מפורטות. זה הקטע היחיד שלי.‬
‫מישהו רוצה שרפת גופה?‬
‫כן? טוב, אני מקווה שתכננתם‬ ‫איפה לפזר את האפר שלכם.‬
‫כי לפעמים אנשים אומרים,‬ ‫"אני לא יודע", אבל אם לא תחליטו,‬
‫תגמרו במקום ממש מוזר.‬
‫האפר שלכם עלול לגמור‬ ‫במחזיק הכוסות שבדלת שבצד הנהג.‬
‫אתם יודעים, זה שבכל‬ ‫שישה חודשים אתם שואלים לגביו,‬
‫"זה היה לאטה מחלב שיבולת שועל פעם?"‬
‫התשובה הכי טובה שקיבלתי לאחרונה‬ ‫הייתה כשבחור צעק, "לוויה ויקינגית".‬
‫כן. מישהו בקהל פשוט צעק, "לוויה ויקינגית".‬
‫אז אמרתי, "בסדר.‬ ‫מגניב, אם זה מה שאתה רוצה,‬
‫"אבל אני מקווה ששלחת‬ ‫למחנה קיץ אחיין או אחיינית‬
‫"שלמדו לירות בחץ וקשת."‬
‫כי זאת ירייה ממש קשה.‬
‫הסירה הופכת קטנה יותר ככל שהיא מתרחקת‬
‫ואם הם יחטיאו,‬ ‫זו כבר לא תהיה לוויה ויקינגית,‬
‫אלא רק בן אדם מת בסירה.‬
‫וזה פחות חגיגי, נכון?‬
‫זה "אני והחבר'ה 2".‬
‫אישית הייתי רוצה שישרפו את גופתי,‬
‫כי מתאים לי לגרום‬ ‫אי נוחות למשפחה שלי אחרי שאלך.‬
‫בשבילי זה כיף.‬
‫כי ראשית, מי יסרב לקחת את האפר שלכם הביתה?‬
‫כזה, "אני לא יכולה. הבית שלי מפוצץ.‬
‫"נגמר לנו המקום לספלים רדופי רוחות."‬
‫כזה, "ניסיון יפה.‬ ‫קחו אותי הביתה. אני ממש קטנה", כן?‬
‫ואז, אם אתם רוצים‬ ‫שהמשפחה שלכם תפזר אתכם איפשהו,‬
‫תבחרו את המיקום‬ ‫לפי מה שאתם מרגישים לגביהם.‬
‫אם אתם אוהבים אותם תגידו,‬ ‫"הייתי רוצה שתפזרו אותי בהוואי,‬
‫"במשך שבעה ימים‬ ‫של חופשה בתשלום. זה מה שהייתי רוצה.‬
‫"אוהבת אתכם ומתגעגעת."‬
‫ואם אתם לא מחבבים את המשפחה שלכם‬ ‫אתם יכולים לומר, "הייתם בטולידו פעם?‬
‫"בינואר?‬
‫"לא, למעשה אני רוצה שתעשו את זה‬ ‫בדיוק בין חג המולד לסילבסטר."‬
‫גופתה של אימא שלי נשרפה‬ ‫ואחרי שהיא מתה, אבא שלי התחתן שוב.‬
‫וכשאבא שלי התחתן שוב,‬ ‫הוא נתן את האפר של אימא לסבתא שלי,‬
‫כי נהוג להחזיר לשולח, אני מניחה.‬
‫אתם צודקים. אני ממש מצטערת.‬
‫להחזיר ליצרן. זה מה שזה.‬
‫והנימוק שלו היה…‬
‫"תראי, אני מתחתן מחדש‬ ‫ולא יכול להביא את זה לבית של אישה אחרת".‬
‫ובתור בתו חשבתי,‬
‫"אתה דווקא יכול".‬
‫אבל עכשיו, כאישה מבוגרת,‬ ‫אני חושבת, "אתה ממש לא יכול".‬
‫יצאתי עם גברים סטרייטים ואני לא אוהבת‬ ‫שהם עוקבים אחרי האקסית באינסטגרם.‬
‫נראה לכם שאם הוא היה מביא‬ ‫שקית קטנה עם העצמות שלה‬
‫ואומר, "זה יהיה מתחת לטלוויזיה לנצח",‬
‫הייתי חושבת, "מגניב, אהבתי"?‬ ‫לא, לכל הפחות, הייתי פסיבית-אגרסיבית.‬
‫בטח הייתי מורידה‬ ‫כפית ממנה בשירותים בכל יום, כזה…‬
‫עד שיום אחד‬ ‫הוא ירים אותה ויגיד "הכד קל יותר".‬
‫ואני כזה, "אולי היא ירדה במשקל.‬
‫"אל תעשה לכד בודי שיימינג, מותק."‬
‫אתם יודעים מה מצחיק?‬ ‫שאני כבר לא ממש מרגישה ככה.‬
‫גרסה צעירה יותר שלי הרגישה ככה.‬ ‫כשאת פנויה, בשנות ה-30 לחייך,‬
‫אין הרבה דברים שממש חשובים לך.‬ ‫את רוצה רק מישהו שלא יעצבן אותך.‬
‫בשנות ה-20 שלי הייתי‬ ‫ממש חסרת ביטחון ושלילית.‬
‫חשבתי, "אני חייבת להיות אהבתו הראשונה‬ ‫והיחידה של מישהו, אשתו האחת והיחידה.‬
‫"אני חייבת להיות עם מישהו‬ ‫שלא צופה בפורנוגרפיה."‬
‫ועכשיו אני כזה, "תאונן על‬ ‫אשתך המתה. לא אכפת לי.‬
‫"אתה רוצה את עצמותיה מתחת לטלוויזיה?‬ ‫בטלוויזיה רואים מה שאני רוצה לראות?‬
‫"אז אין בעיה!‬
‫"שים שם כמה כלבות שתרצה.‬
‫"נצפה ב'האהבה היא עיוורת' כמשפחה."‬
‫אמרתי את זה לידידי דסטין והוא אמר,‬
‫"מה אם תתחתני עם מישהו‬ ‫שעדיין מאוהב באשתו המתה?"‬
‫אז אמרתי, "היא לא תחזור. מה אכפת לי?‬
‫"זאת כבר בעיה שלו.‬
‫"תנעל את עצמך בחדר האמבטיה,‬ ‫תריח את החולצות שלה, תבכה,‬
‫"אבל אנחנו עדיין הולכים‬ ‫לאכול ב'צ'יליז' בחמש.‬
‫"והקופון הוא לשניים, לא לשלושה,‬
‫"אז תפרוק הכול עכשיו, מותק.‬
‫"מצידי תאונן לתוך הכד, אם אתה רוצה.‬
‫"כשהחיים נותנים לך לימונים,‬ ‫תכין מהם מלט, או כל מה שבא לך. זה…"‬
‫זה רומנטי! היא יכולה לבלוע פעם אחרונה אחת.‬
‫צחקתם מזה? תתביישו.‬
‫נראה לי שהפחד שלי מהמוות‬ ‫עזר לי להתקדם מבחינה מקצועית.‬
‫הוא הפך אותי למכורה לעבודה, כנראה.‬
‫בשנים האחרונות היו לי‬ ‫שתי עבודות במשרה מלאה.‬
‫בסופי השבוע היו לי מופעי סטנד-אפ‬
‫ובמשך השבוע הנחיתי‬ ‫תוכנית לייט-נייט בשם "אחרי חצות".‬
‫תודה.‬
‫תודה, זה יפה מצידכם.‬
‫חוויה נהדרת, למדתי המון,‬ ‫עבדתי עם אנשים נהדרים.‬
‫על הסט הייתה לי עוזרת,‬ ‫ובהתחלה לא רציתי אותה.‬
‫זה מדרון חלקלק, שיש מישהו‬ ‫שכל העבודה שלו היא להביא לך חטיפים.‬
‫כי ביום הראשון את אומרת,‬ ‫"אפשר לקבל מטען לטלפון?"‬
‫למחרת, "אפשר לקבל בקבוק סודה?"‬ ‫ולפני שאת מרגישה,‬
‫את כזה, "את יכולה להחזיק לי‬ ‫את שתי הידיים עד שאירדם?"‬
‫לעוזרת שלי קראו מולי. מולי הייתה מדהימה.‬
‫מולי הייתה כל כך טובה בעבודתה,‬ ‫עד שעכשיו בטח אמות לבד‬
‫כי הסטנדרט שלי ליחס‬ ‫כלפי בן הזוג במערכת יחסים…‬
‫הוא "מולי" עכשיו, כן?‬
‫תשמעו כמה מולי הייתה טובה.‬ ‫ביום הראשון באולפן נכנסתי למגרש החנייה,‬
‫חניתי במקום שהיה שמור לי,‬ ‫ובצד של דלת הנהג היה שיח די גדול, כן?‬
‫לא משהו מטורף,‬ ‫רק כזה שמקשה עליכם להידחק החוצה.‬
‫היו שם גם כמה דבורים, אז עשיתי כזה…‬
‫לפני שאמרתי, "נעים להכיר אותך, מולי".‬
‫זה כל מה שקרה. לא התלוננתי על השיח.‬
‫לא דיווחתי על השיח לאף אחד.‬
‫מולי פשוט ראתה שהשיח נגע בי קצת.‬
‫למחרת נכנסתי למגרש, חניתי במקום שלי,‬
‫והשיח לא היה שם.‬
‫אז אמרתי, "מולי,‬ ‫אמרת למישהו לכרות את השיח?"‬
‫והיא אמרה, "כן,‬ ‫וגם דאגתי לריסוס נגד דבורים".‬
‫אז חשבתי, "בסדר,‬
‫"עם מולי לא מתעסקים."‬
‫היא דאגה שיחסלו את השיח הזה בגרזן!‬
‫לא יכולתי להגיד לידה דברים סתמיים.‬
‫לא ידעתי מה היא תעשה.‬
‫לא יכולתי לבוא ביום שלישי ולומר,‬ ‫"דייב קצת עצבן אותי היום",‬
‫כי אז הייתי מגיעה‬ ‫ביום רביעי ושואלת, "היי, איפה דייב?"‬
‫"הוא עם הדבורים, טיילור.‬
‫"ראיתי שנרתעת ממנו, אז טיפלתי בזה."‬
‫זו הייתה העבודה הממוסדת‬ ‫הראשונה שלי, אז עברתי תדרוך ב"משאבי אנוש".‬
‫זה לא קרה לי קודם לכן.‬ ‫אין משאבי אנוש בסטנד-אפ.‬
‫להפך, למעשה. כאן זה כזה,‬ ‫"את מטרידה אנשים? נהדר, תפתחי פודקאסט".‬
‫התדרוך הזה היה כיפי. למדתי הרבה.‬
‫ידעתם שמותר לזיין אנשים בעבודה? כן?‬
‫טוב, אנשים מהעבודה.‬ ‫צריך לקחת אותם למקום אחר.‬
‫אבל חשבתי שאסור לקיים‬ ‫קשרים רומנטיים בעבודה.‬
‫ג'יל ממשאבי אנוש אמרה,‬
‫"מותר לך לקיים‬ ‫קשרים רומנטיים. רק תעדכני אותנו".‬
‫אז אמרתי, "ואז תספרו על זה לבכירים".‬
‫אז היא אמרה, "לא,‬ ‫רק תעדכני אותנו", ואני חשבתי,‬
‫איזה טיפוסים חולניים יש במשאבי אנוש?‬ ‫הם אומרים, "לא, מותר לכם להזדיין,‬
‫"רק תספרו לנו הכול.‬
‫"היה טוב? יש לכם תמונות בשביל המצגת?"‬
‫המצגת הייתה כיפית.‬ ‫הם מראים תרחישים שונים ושואלים אותך,‬
‫"הולם, או לא הולם?"‬
‫אזהרת ספוילר, כולם לא הולמים. לא ידעתי.‬
‫חשבתי שהם נועדו לפתח דיון.‬
‫לא. כולם הם "אגודל למטה",‬ ‫אם אתם יודעים מה אתם עושים.‬
‫היה לי תדרוך משאבי אנוש פרטי,‬ ‫כנראה כי הם ידעו שאני החוליה החלשה על הסט.‬
‫העבירו לי אותו בזמן האיפור,‬
‫כך שהיינו שם רק אני, דב והוואנה,‬ ‫שטיפלה בשיער ובאיפור שלי.‬
‫ג'יל עברה על כל התרחישים השונים.‬ ‫היא אמרה, "בסדר, תרחיש מספר אחת.‬
‫"קייל אומר לשרון, ביום הולדתה,‬
‫"'לא חשוב בת כמה תהיי,‬ ‫אני עדיין אהיה בקטע שלך,'‬
‫"וקורץ לה.‬
‫"האם זה הולם?"‬
‫אז חשבנו,‬
‫"יש לך תמונה של קייל?‬
‫"היא בשקופית הבאה?‬ ‫מה הגובה שלו? איך הריח שלו?‬
‫"מה התחום שלו?‬ ‫בת כמה שרון? היא מבייצת עדיין?‬
‫"אין לנו מספיק מידע‬ ‫בשביל לענות על השאלה, ג'יל."‬
‫מה שהכי אהבתי בעבודה בתוכנית של רשת שידור‬
‫היא ששמו ציוץ במקום כל הקללות‬ ‫ושהורידו את הקטעים הגסים יותר,‬
‫כך שהסבים הדתיים שלי‬ ‫היו יכולים לצפות בתוכנית‬
‫וזה פגע באוזניים שלהם פחות מהסטנד-אפ שלי.‬
‫אני לא אומרת שהסבים שלי‬ ‫לא תומכים בי. הם דווקא כן.‬
‫לדעתי הם עושים עבודה ממש טובה‬
‫בניסיון להבין את נקודת המבט‬ ‫של נכדיהם הליברלים והאגנוסטים.‬
‫מעצבן אותי שאנשים עושים לסבים שלהם בעיות.‬
‫אם הסבים שלכם מנסים להבין אתכם,‬
‫תסלחו להם אם הם מפשלים במונחים לפעמים.‬
‫כשאנשים אומרים, "סבתא שלי‬ ‫לא זוכרת את כינויי הגוף שלי",‬
‫אני אומרת, "סבתא שלך זוכרת את הכתובת שלה?"‬
‫לסבתא יש בעיות קשות יותר. האור מתקרב.‬ ‫חוץ מזה, אתה יודע בת כמה הסבתא שלך?‬
‫אני לא. שלי בת 62 כבר 40 שנה.‬
‫חוץ מזה, אתם מצלמים‬ ‫את הסבים שלכם יותר מאי פעם,‬
‫והם בטח יודעים למה, וזו בטח לא הרגשה טובה.‬
‫הסבים שלי הם הדוגמה‬ ‫הכי טובה שיש לי בחיי לנצרות בדרך הנכונה.‬
‫הם אנשים אוהבים, סלחניים ולא שיפוטיים.‬
‫אבל האחים שלי ואני אגנוסטים,‬ ‫כי זו לא הנצרות שאיתה גדלנו.‬
‫גדלנו בבית הנוצרי המפחיד שלנו.‬ ‫וכשאתה גדל עם משהו שפוגע בך כילד,‬
‫אתה לא ממש רוצה אותו‬ ‫בבית החלומות שלך כמבוגר, נכון?‬
‫אני גם לא משתמשת בחגורות,‬ ‫או בכפות עץ. זה לא צירוף מקרים.‬
‫תודה לאל, בכולנו התעללו קלות.‬
‫שוב, כשסיפרתי את הבדיחה הזאת בשוודיה,‬ ‫חשבתי שהם יתקשרו למישהו. זה היה…‬
‫אין גרוע מלהודות‬ ‫בזה שהרביצו לך בפני אולם מלא באנשים‬
‫שאותם השכיבו בעדינות לישון. זה משפיל.‬
‫בבית שלי אין שום דבר שפגע בי בילדותי.‬
‫לא כתבי הקודש,‬ ‫לא חגורות ולא "ממלכת טרביתיה".‬
‫אני מקווה שהסופרת תראה את זה‬ ‫ותכתוב לי התנצלות אישית.‬
‫אני חושבת שכשאתם גדלים בסביבה דתית מפחידה,‬
‫אתם מבלים חלק גדול מנעוריכם‬
‫בניסיון להפריד בין‬ ‫מי שאתם למי שהם רצו שתהיו.‬
‫בשנים האחרונות יצאתי מהארון כקווירית ו…‬
‫תודה.‬
‫זה ממש יפה מצידכם, כי אני אומרת לכם,‬
‫להכריז שאת ביסקסואלית‬ ‫בגיל 30 זה כמו לומר למלצר,‬
‫"דרך אגב, זה יום ההולדת שלי."‬
‫אז הוא אומר, "מגניב,‬ ‫שירי לעצמך. את כבר מבוגרת".‬
‫ואת כזה, "תסלח לי,‬ ‫זה היה אמיץ מאוד. כרגע יצאתי מהארון".‬
‫והוא כזה, "כן, אבל כבר‬ ‫לא היה בזה סיכון, מותק. נכון?"‬
‫הייתי יוצאת מהארון קודם,‬ ‫אבל יש לי שלושה אחים,‬
‫וכולם קווירים, והם לא הפסיקו לצאת.‬ ‫הם יצאו שוב ושוב, כמו מרמיטות ממחילות.‬
‫ובכל פעם שאחד מהם יצא,‬
‫אמרתי לעצמי, "טוב, עכשיו אני חייבת‬ ‫להיות הטרוסקסואלית עוד שישה חודשים".‬
‫גם היססתי להיחשף כביסקסואלית,‬ ‫כי יש סטיגמה סביב זה.‬
‫כשאת אומרת שאת ביסקסואלית,‬ ‫הרבה אנשים מניחים שאת טובה בסקס,‬
‫וחבר'ה, אני לא.‬
‫ואני מסרבת להשתפר, טוב?‬
‫אני לא מוכנה ללמוד טריקים חדשים.‬
‫כשהגעתי לגיל 30 אמרתי לעצמי, "עד כאן".‬
‫כמו שישו אמר, "תם ונשלם".‬
‫אני לוחצת על "שמור התקדמות".‬ ‫אני אמות ברמה הזאת.‬
‫אבל לא רציתי לפגוע במותג הביסקסואלי.‬
‫לא רציתי להרוס לקבוצה.‬
‫יש לי המון חברים קווירים‬ ‫שפתוחים ומשוחררים לגבי המיניות שלהם.‬
‫זה ממש כיף. יש לי המון‬ ‫"סמנתות" בקבוצת החברים שלי,‬
‫וכולן כיפיות ומעוררות השראה.‬
‫אבל אני חושבת שיש צורך‬ ‫גם בייצוג של גייז מתחסדים.‬
‫אני חושבת שצריך‬ ‫יותר גייז מתחסדים שיבואו ויגידו,‬
‫"גם אני ביסקסואלי. אני נמשך לכולכם,‬
‫"אבל לא סומך על אף אחד.‬
‫"הייתי עושה את זה, אבל לא אעשה."‬
‫בנוסף, מפחיד לומר שאת ביסקסואלית‬ ‫מאותה סיבה שמפחיד לומר שאת אובדנית.‬
‫תמיד יהיו מי שיגידו, "אם את לא הולכת‬ ‫עד הסוף, סימן שאת רק מחפשת תשומת לב".‬
‫אני יודעת.‬
‫אתם יודעים מי אוהב את הבדיחה הזאת?‬ ‫קווירים. הם מבינים אותה.‬
‫סטרייטים עושים כזה,‬ ‫"אלוהים, היו בה כל כך הרבה מילים עצובות".‬
‫ולמען האמת, אתם צודקים.‬
‫אל תיפגעו, סטרייטים.‬ ‫אני חייבת לומר שאני ממש שמחה‬
‫שגברים סטרייטים הם כבר לא האפשרות‬ ‫היחידה שלי. זה היה קודר. זה היה קשה.‬
‫וזה לא כי אתם אנשים רעים,‬ ‫אלא כי כל כך קשה לתקשר איתכם.‬
‫ובאמת ניסיתי. הייתי בייעוץ זוגי‬ ‫עם המון גברים. מעולם לא התחתנתי…‬
‫זה מביך.‬
‫אתם יודעים כמה מביך להיפרד‬ ‫ממישהו שהלכת איתו לייעוץ זוגי?‬
‫את צריכה לחיות את שארית חייך‬ ‫עם מידע חסר תועלת על ילדותו של איזה בחור.‬
‫את כזה, "אז בשארית חיי פשוט אדע‬ ‫את הטריגרים של מייקל. זה על הפנים".‬
‫עם הרבה מהחברים שלי‬ ‫גם לא הצלחתי להגיע להסכמה בקשר לעתידנו.‬
‫פעם חשבתי שאם כבר‬ ‫יהיו לי ילדים, אני רוצה רק לאמץ.‬
‫וכל בחור סטרייט שיצאתי איתו אמר, "לא,‬ ‫הוא חייב להיראות כמוני או שאוכל אותו!"‬
‫כל בחור.‬
‫אבל תראו, אף פעם‬ ‫לא הייתי אבא, אז אולי זה נכון, כן?‬
‫חבר אחד שלי אמר שיפנה לפונדקאית.‬
‫הוא היה מוכן לזה,‬ ‫ואני אוהבת את הרעיון של פונדקאית.‬
‫איזה מהלך חזק.‬ ‫"את מוכנה להחזיק את זה במשך תשעה חודשים?‬
‫"אני ממש עסוקה.‬ ‫רגע, יש לי שיחה. אל תאכלי דגים."‬
‫את חוזרת אחרי תשעה חודשים‬ ‫והקרביים שלה מפוזרים בכל מקום.‬
‫את באה ישר מהמספרה‬ ‫ואז אומרת, "תודה רבה לך.‬
‫"תודה.‬
‫"היי, את קורנת. את אמיצה.‬ ‫הכסף נמצא על השידה. חמישה כוכבים.‬
‫"להתראות!"‬
‫ואת כזה, "זה היה מתיש.‬ ‫בפעם הבאה אעשה את זה במשלוח.‬
‫"כן, אתה במקום הנכון.‬
‫"תשאיר אותו ליד הדלת,‬ ‫צלם תמונה ואקח אותו אחרי שתלך.‬
‫"לא, אתה בבית הנכון, אני פשוט…‬
‫"תראה, אם הייתי מוחצנת‬ ‫הייתי יולדת אותו בעצמי, אז…"‬
‫עכשיו אני לא בטוחה אם אני רוצה ילדים.‬ ‫אני מתלבטת בנושא הילדים כל כך הרבה‬
‫עד שלפעמים אני פשוט‬ ‫רוצה לעשות קשירת חצוצרות,‬
‫כי נראה לי שמבחינת הרבייה זו המקבילה של…‬
‫לשפוך מים על הבראוניז שבפח האשפה.‬
‫אתם יודעים, כשאתם כזה,‬ ‫"בטח ארצה אותם אחר כך…‬
‫"אבל עכשיו אני חושבת בהיגיון…‬
‫"אז אמנע את האפשרות הזאת."‬
‫אם אתם לא צוחקים, אני מברכת אתכם‬ ‫על מערכת היחסים הבריאה שלכם עם אוכל.‬
‫אולי יש כאן אימהות שמוכנות…‬
‫יופי. את כזה, "אני!" אהבתי.‬
‫שמוכנות לענות על שאלות אישיות בקשר ללידה?‬
‫אהבתי שהיד נשארה מורמת.‬
‫אימהות הן מגניבות.‬ ‫הן כזה, "כן, בטח, אני כמו ספר פתוח.‬
‫"תרתי משמע. הם שברו לי‬ ‫את עמוד השדרה בדרך החוצה, אז…‬
‫"אני אשמח לחלוק."‬
‫טוב, אז כמה ילדים יש לך?‬
‫שניים.‬ ‫-שניים? נחמד.‬
‫בני כמה?‬
‫שש עשרה ו-18.‬ ‫-16 ו-18?‬
‫תודה לאל, כמעט בני אדם.‬
‫כשלאנשים יש תינוקות, אני פשוט קופאת.‬
‫אני כזה, "הוא הולך? מדבר?‬
‫"העיניים שלו כבר פקוחות, או…‬
‫"הוא כבר התייבש? הם יוצאים חלקלקים, נכון?"‬
‫"כן, צריך להחזיק חזק."‬
‫טוב, אז יש לך מתבגרים.‬ ‫הוצאת את הילדים שלך דרך השער הראשי?‬
‫חשבתי שזו דרך עם קלאסה לומר את זה.‬
‫טוב, בסיבוב ההופעות הזה‬ ‫דיברתי עם המון נשים שאמרו לי…‬
‫כי אני ממש פוחדת מלידה, וזה הגיוני.‬
‫גדלתי בחיק הכנסייה ושם אפילו התנזרות‬ ‫לא יכולה להגן עלייך לגמרי, נכון?‬
‫מספרים לך את סיפורה של מרים‬
‫ואומרים לך, "תשמרי על הרגליים סגורות‬ ‫ותקווי שאלוהים לא יבחר בך".‬
‫זה מוסיף עוד שכבה של פחד לעניין הלידה.‬
‫הלידה מפחידה גם ככה.‬
‫מה אם זו לידת עכוז? מה אם הוא חולה?‬
‫מה אם הוא אלוהים?‬
‫אני ממש פוחדת מלידה‬ ‫ובסיבוב ההופעות הזה דיברתי עם המון אימהות‬
‫שאמרו לי שכשאת לוחצת,‬ ‫הרבה פעמים הגוף שלך אומר,‬
‫"אנחנו יודעים מה את רוצה.‬
‫"זה תכף מגיע."‬
‫ובשלב כלשהו בתהליך, בנוסף לתינוק,‬
‫אולי יצא לך גם…‬
‫את עשית קקי? כן?‬
‫תודה על הכנות. תודה רבה.‬
‫הנה מה שלמדתי,‬ ‫לאחר ששאלתי את השאלה הזו בשנים האחרונות.‬
‫יש רק שתי תשובות נכונות‬ ‫לשאלה, "עשית קקי בזמן הלידה?"‬
‫"כן, עשיתי," ו"אני לא זוכרת".‬
‫"כן, עשיתי", או שזה לא ענייני.‬
‫כי יש אימהות שמדברות על הלידה‬ ‫כאילו שזה פסטיבל מוזיקה שהיו בו פעם.‬
‫הן כזה, "לקחתי הרבה סמים.‬
‫"אולי אבא שלך היה שם. אני לא בטוחה.‬
‫"אני זוכרת רק שצעקתי‬ ‫כל הזמן, 'שימו את השיר שלי, חארות!'‬
‫"וזרקו אותי משם לפני שהייתי מוכנה."‬
‫הפעם הראשונה ששאלתי מישהי‬ ‫הייתה במועדון קומדיה בדאלאס.‬
‫אישה בשורה הראשונה אמרה,‬ ‫"שלושה ילדים ואפילו לא קקי אחד".‬
‫היה שם שולחן של אחיות,‬
‫ממש מחוקות, אנשים,‬
‫והן התחילו לצחוק עליה ולצעוק,‬
‫"כולן עושות קקי, כל אחת,‬
‫"ואם את חושבת שלא עשית, אז שיקרנו לך."‬
‫ואני נאלצתי לראות‬ ‫איך כל עולמה של האישה הזאת השתנה.‬
‫זה היה כמו "המופע של טרומן".‬ ‫הרגשתי ממש נורא. ניסיתי להציל את האווירה.‬
‫"לא נורא, מותק. גם אם את שלי יוציאו‬ ‫בדרך האוויר, אני אעשה קקי על השולחן‬
‫"רק כדי להראות להן מי הבוס, כן?"‬
‫שיהיה ברור, כשאני אומרת‬ ‫שיצאתי מהארון בשנתיים האחרונות,‬
‫אני מתכוונת באופן פומבי, כן?‬ ‫יצאתי בפני החברים שלי הרבה קודם,‬
‫אבל נראה לי שלא עשיתי‬ ‫את זה נכון. זה היה יותר מדי אגבי.‬
‫הייתי צריכה לעשות משהו כמו פרק של "גלי",‬
‫אבל פשוט ציינתי את זה,‬
‫כזה, "דרך אגב,‬ ‫נראה לי שאתחיל לצאת גם עם נשים",‬
‫והם אמרו כזה, "בסדר",‬ ‫כאילו שאמרתי שאני טבעונית או משהו כזה.‬
‫כזה, "טוב, נראה כמה זמן זה יימשך.‬
‫"את צריכה ברזל, כלבה." כאילו, הם לא…‬
‫הם קיבלו את זה באמת‬ ‫אחרי שכבר הייתה לי חברה.‬
‫התחלתי לצאת עם מישהי כל כך לוהטת‬ ‫עד שחשבתי, "אלוהים, אני פיט דייווידסון?‬
‫"מה הגובה שלי?"‬
‫וכשהתחלתי לצאת עם נשים הרגשתי‬ ‫קרובה לדת יותר משהייתי במשך זמן רב,‬
‫כי החברות שלי התלוננו‬ ‫על החברים והבעלים שלהן ואני אמרתי,‬
‫"שמעתן את החדשות הטובות?‬
‫"אתן לא חייבות לחיות ככה.‬
‫"יש דרך טובה יותר."‬
‫אחרי שמצאתי חברה,‬ ‫החברות שלי התחילו לפנות אליי בשאלות.‬
‫הן התחילו לפנות אליי‬ ‫ולדבר על החרטות שלהן כמילניאליות.‬
‫יש בקהל מישהו מדור ה"זי"?‬
‫אלוהים, אני לא מאמינה. באמת?‬ ‫אנשים, תתנהגו יפה מול החברים החדשים שלי.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, דור ה"זי", אתם לא ממש תבינו,‬ ‫כי אתם מעולים בחקר הזהות והמיניות שלכם.‬
‫אתם רוצים לדעת מי אתם ולמה אתם מסוגלים.‬ ‫אבל אתם חייבים להבין שאנחנו, המילניאלים,‬
‫מתעוררים בכל יום ומסתכלים בראי כזה…‬
‫"אל תרגישו אושר בחוץ.‬
‫"אימא ואבא יכעסו.‬
‫"חכו. תהיו חופשיים במוות. חכו."‬
‫אלו הצהרות הבוקר שלנו.‬
‫אז אנחנו מתמודדים עם הרבה ומדחיקים הרבה.‬
‫הרבה חברות שלי,‬
‫בשנות ה-30 וה-40 לחייהן,‬ ‫אמרו, "הלוואי שהייתי יוצאת עם נשים".‬
‫הן מצאו גברים והיו מאושרות,‬ ‫אבל אמרו, "הלוואי שהייתי עושה את זה".‬
‫אז הן שאלו אותי הרבה שאלות אישיות, כמו…‬
‫"סקס עם אישה הוא יותר טוב?"‬ ‫אז אמרתי, "את באמת רוצה שאגיד לך?‬
‫"כי אמרת שאת נשארת עם הבחור הזה."‬
‫אז הן אמרו, "לא, זה באמת שונה?"‬
‫אז אמרתי, "כן".‬
‫והן אמרו, "איך?"‬
‫הנה מה שאמרתי.‬
‫אני חושבת שההבדל הכי גדול‬ ‫בין סקס עם אישה לסקס עם גבר,‬
‫הוא שבסקס עם אישה…‬
‫את נוכחת במשך כל הזמן.‬
‫אתם מבינים?‬
‫כי אתם יודעים שעם גבר את יכולה כזה…‬
‫לא בצורה טראומטית, פשוט כזה,‬ ‫"אני במושב האחורי בנסיעה ארוכה‬
‫"ושכחתי את האוזניות, אז אסתכל בעננים.‬
‫"כן, לגמרי, בהחלט.‬
‫"כן. אלוהים, היא הייתה חזקה.‬
‫"ענקית. גדולה. שקטה, אבל גדולה. כזאת…‬
‫"חרישית אך קטלנית!‬
‫"אני מתה על אלו. תודה רבה לך."‬
‫אף פעם לא זייפתי אורגזמה,‬
‫כי אני חושבת שהדור שלנו‬ ‫קיבל מספיק פרסים על השתתפות, אבל…‬
‫אני לא שופטת את מי שחייבת.‬ ‫כולנו יודעות שלפעמים זה נמשך יותר מדי.‬
‫אם אתן רוצות לזייף אורגזמה, תשמעו עצה.‬
‫פשוט תעצרו את הנשימה לכמה זמן שאפשר.‬
‫כי אז, כשאתן כזה…‬
‫ייראה כאילו גמרתן…‬
‫כשלמעשה פשוט נגמר לכן…‬
‫האוויר.‬
‫ככה אפשר להיפטר משיהוקים וגם מג'רמי.‬
‫אני אוהבת סקס‬ ‫עם גברים לפעמים, אבל יש לי שאלה:‬
‫מישהי כאן באמת אוהבת למצוץ?‬
‫כן? כל הכבוד לך.‬
‫פשוט מרימה יד בשקט. זה יפהפה.‬
‫כל כך יפה. יש בינינו גיבורות. כל הכבוד לך.‬
‫אני אוהבת למצוץ כמו שאני אוהבת לצאת לריצה.‬
‫לאחר מכן אני גאה בעצמי…‬
‫אבל בזמן שזה קורה אני שואלת את עצמי:‬ ‫"למה אני עושה את זה? לא הייתי חייבת.‬
‫"יש דרכים אחרות להגיע ליעד הזה."‬
‫אבל לאחר מכן אני תמיד כזה,‬ ‫"ואו, כוחה של הרוח האנושית.‬
‫"היא באמת מנצחת את החומר."‬
‫אבל כשזה קורה אני כזה, "אנשים צריכים‬ ‫לזרוק עליי כוסות מים כי אני כזאת אמיצה".‬
‫אבל לאחר מכן אני כזה,‬ ‫"נהדר, קיצרתי את הזמן שלי".‬
‫אנחנו מנסות למהר, לא להשתפר.‬
‫אני זוכרת שממש פחדתי להתחיל לרדת לנשים.‬
‫ואז ירדתי לבחורה בפעם הראשונה וחשבתי,‬
‫"אלוהים, זה היה הרבה יותר טוב".‬
‫כעסתי מאוד, על כל החיים שלי.‬
‫חשבתי, "אתם אומרים לי‬ ‫שבמשך כל הזמן הייתי יכולה ללקק גלידה,‬
‫"אבל במקום זה בלעתי חרבות?‬
‫"הייתי יכולה לחיות כמו ילדה בטיילת,‬
‫"אבל במקום זה הייתי‬ ‫כמו נערת קרקס שצריכה להוכיח משהו?"‬
‫לא שדייטים עם קווירים‬ ‫הולכים לי חלק. ממש לא.‬
‫אני נתקלת במכשולים שלא דמיינתי לעצמי.‬ ‫בחורה פוליאמורית זרקה אותי.‬
‫מישהו פוליאמורי זרק אתכם פעם? זה ממש מבאס.‬
‫זה כאילו שמפטרים אתכם מעבודה במשרה חלקית.‬
‫הם כזה, "לא מתאים שתעבדי כאן‬ ‫אפילו רק בשני ובחמישי". שאני אמות.‬
‫לא חשבתי שימצא חן בעיניי לצאת עם "פולי".‬ ‫היא הייתה "פולי". אני הייתי עסוקה.‬
‫אבל בסוף זו הייתה מערכת היחסים‬ ‫הכי כנה, שקופה ותקשורתית שלי אי פעם‬
‫והייתי מאוהבת בה לגמרי.‬ ‫והיא זרקה אותי כי עבדתי יותר מדי.‬
‫ותשמעו משהו, גרנד ראפידס.‬ ‫כשהתחלתי לצאת עם מישהי פוליאמורית,‬
‫לא חשבתי שזה ייגמר‬ ‫כי סגנון החיים שלי לא יתאים לה.‬
‫כמה מכם בטח לא מאמינים לי,‬ ‫כזה, "אין מצב שאהבת להיות 'פולי'.‬
‫"את לא מגניבה. את מונוגמיות בנשמה.‬ ‫את בטח מאוננת מול 'ברידג'רטון'."‬
‫ואתם יודעים מה? אני לא.‬
‫פעם, כן…‬
‫אבל עכשיו לא.‬
‫הבדיחה הזאת לא נכנסת לספיישל. אין מצב.‬
‫לא. זה הרבה יותר מדי פגיע בשביל נטפליקס.‬
‫זה לא יקרה. אלא אם זה יעזור לאלגוריתם.‬
‫נדבר על זה.‬
‫אם בנטפליקס יעשו,‬ ‫"אם אהבתם את 'ברידג'רטון'…"‬
‫הם מסוגלים.‬
‫אני מעריכה את זה שבאתם‬ ‫לראות את השעה הזו של החומר החדש,‬
‫כי אני יודעת שהיו בה‬ ‫הרבה קטעים של אלוהים ושל גייז,‬
‫והסוכנים שלי חוששים.‬
‫לדעתי, כל הצוות שלי חשש‬ ‫כשאמרתי שאעשה סיבוב הופעות‬
‫בשם "הושיעוני" ואדבר על דת.‬
‫היחצ"ן שלי התקשר אליי ואמר,‬
‫"שמעתי שאת הולכת לקרוא‬ ‫לספיישל שלך 'הבת האובדת'‬
‫"ושאת רוצה לקרוא‬ ‫לשעה הזאת 'הושיעוני'. נהדר.‬
‫"אני רק מוודא שלא תעשי תצלומי פרומו‬
‫"כשאת תלויה הפוכה מצלב, נכון?"‬
‫אז נפטרנו מהתצלומים האלה, אבל…‬
‫לא, אני לא עשיתי את זה.‬ ‫זו ממש לא הייתה הכוונה.‬
‫אני מבינה למה הם חשבו‬
‫שזו תהיה שעה של ירידה על הנצרות.‬
‫כי אם ראיתם את שאר הספיישלים שלי,‬
‫בדרך כלל אני מקדישה‬ ‫כמה דקות כדי להיכנס בנצרות,‬
‫והסיבה היא שהתמודדתי בהם‬ ‫עם הרבה דברים מילדותי‬
‫וגם שממש קינאתי‬
‫בזה שהנצרות פעלה‬ ‫בשביל אחרים אבל לא בשבילי.‬
‫לאדם שסובל מבעיות נפשיות‬ ‫מזעזע שמישהו פשוט אומר,‬
‫"כן, גם אני הייתי עצוב פעם,‬
‫"אבל אז ישו נכנס לליבי‬ ‫ועכשיו והכול טוב." ואת כזה…‬
‫"זה כל מה שעשית? זה הכול?‬
‫"אמרת איזה שיר בחושך‬ ‫ועכשיו אתה ראוי לאהבה?‬
‫"נהדר. אוהבת אותך על זה."‬
‫זה…‬
‫זה כמו כשמישהו אומר,‬
‫"הפסקתי עם המשקאות המוגזים,‬ ‫ירדתי עשרה קילו וכבר אין לי פצעונים"‬
‫ואת חושבת, "אלוהים, איזה מגניב.‬ ‫הלוואי שהמטוס שלך יתרסק".‬
‫הבעיה שלי עם דת היא…‬
‫שאפשר לנתח אותה בהמון דרכים.‬
‫אפשר לומר לאולם מלא באנשים,‬
‫"אלוהים אוהב אתכם כך או כך",‬
‫והרבה מאותם אנשים ישמעו, "ישו אוהב אותי".‬
‫אבל כמה מהם ישמעו…‬
‫"כך או כך"?‬
‫וזו הבעיה, כן?‬
‫דת יכולה לשמש ככלי, או כנשק.‬
‫ושיהיה ברור, אם אתם משתמשים בדת בתור נשק,‬
‫כדי לשלוט באנשים, לתמרן אותם ולהפחיד אותם,‬
‫כדי להרגיש נעלים על כל האחרים,‬
‫לכו תזדיינו. היא לא נועדה לזה.‬
‫אתם משתמשים בה לא נכון.‬
‫אתם משתמשים בוויברטור‬ ‫בתור מכשיר עיסוי לגב,‬
‫וכולנו צוחקים עליכם.‬
‫כי אם אלוהים באמת קיים,‬ ‫זה לא בשביל שתרגישו טובים יותר מאחרים.‬
‫הוא קיים כדי לגרום לכם‬ ‫להיות טובים יותר כלפי אחרים.‬
‫והחיים ממש קשים.‬
‫כל מה שהופך אתכם טובים יותר‬ ‫כלפי אחרים הוא מה שאתם צריכים לעשות.‬
‫יש לנו קטע מוזר.‬ ‫אנחנו שוכחים שלכל אחד יש קשיים,‬
‫שכל אחד רק מנסה להסתדר, ואנחנו שופטים‬ ‫את מנגנוני ההתמודדות של האחר.‬
‫כזה, "אם אתה לוקח נוגדי דיכאון, אתה חלש.‬ ‫אם אתה מאמין באלוהים, אתה טיפש".‬
‫כלבה, אני לוקחת‬ ‫מייצבי מצב רוח ואת לוקחת את ישו.‬
‫כולנו מנסים רק להגיע ל"מתים עם אבא".‬
‫כולנו מנסים להגיע לזה.‬
‫זה בסדר!‬
‫והרבה אנשים משתמשים בדת נכון.‬
‫למשל, הדוד והדודה שלי.‬ ‫הסבים שלי. האנשים בכנסייה הזאת.‬
‫הרבה אנשים משתמשים בדת‬
‫ככלי ליצירה של קהילה, תקשורת, חמלה ונחמה.‬
‫וכשכתבתי את השעה הזאת,‬ ‫חשבתי על האנשים האלה.‬
‫וחשבתי על המשפחה שלי‬ ‫וניסיתי לחשוב על דברים חיוביים,‬
‫שנבעו מכך שגדלתי בחיק הכנסייה.‬
‫והדבר הכי חיובי,‬ ‫ואני לא מאמינה שלא חשבתי עליו קודם,‬
‫הוא שהתחלתי את דרכי‬ ‫בסטנד-אפ בכנסיות. ככה התחלתי.‬
‫קראו לזה "להעיד", אבל אנשים צחקו.‬
‫ו…‬
‫לא, באמת. התחלתי לעשות סטנד-אפ בגיל 16,‬
‫ובמשך ארבע או חמש‬ ‫השנים הראשונות בקריירה שלי‬
‫הופעתי בהרבה כנסיות.‬
‫באמריקה אפשר להתפרנס כקומיקאי של כנסיות.‬
‫אפשר להופיע בכנסיות גדולות‬ ‫אפילו יותר מזאת, עם 4,000-5,000 מושבים,‬
‫ולהתפרנס בצורה נהדרת.‬
‫וכשהייתי בת 21 כזה נאלצתי להחליט,‬
‫האם אהיה קומיקאית של כנסיות,‬
‫או קומיקאית חילונית?‬
‫ואני חושבת שאתם יודעים במה בחרתי.‬
‫אבל אני אסירת תודה על כך‬ ‫שאלה היו יסודות הקריירה שלי בסטנד-אפ.‬
‫קיבלתי המון זמן על במות מול אלפי אנשים.‬
‫שילמו לי. למדתי איך לעבוד‬ ‫בלי גסויות ולהופיע מול כל קהל.‬
‫ואני חושבת על זה הרבה. אני אסירת תודה.‬
‫ואני יודעת שבטח רבים מכם חושבים עכשיו,‬
‫"זה נחמד.‬
‫"חמוד שאת אסירת תודה, טיילור.‬
‫"ואנחנו מבינים את מה‬ ‫שאת עושה עם הכנסייה וכל זה.‬
‫"אבל עכשיו ראינו את החומר שלך…‬
‫"ואין מצב שתוכלי להופיע בכנסיות שוב."‬
‫אבל תשמעו משהו. אני לא רוצה.‬
‫ובטח גם לא אופיע.‬
‫אבל הייתי יכולה, כן?‬
‫אם יקנסלו אותי, או משהו כזה,‬
‫אני מקצוענית ואחזור לכנסיות, הבנתם?‬
‫אני אעשה סיבוב פרסה ושכולם ילכו להז…‬
‫ושכולם יקפצו לי.‬
‫אני אחזור לכנסיות‬ ‫תוך פעימה אחת של ליבו של עובר.‬
‫אני אמתג את עצמי מחדש בטירוף.‬
‫יהיה לי שיער נפוח,‬ ‫אני אתחתן עם גבר וגם אתן לו להוביל.‬
‫אני אכתוב ספר שייקרא,‬ ‫"אישה כנועה, חיים כנועים",‬
‫אתחיל לדבר במבטא דרומי לפתע פתאום,‬
‫וכן, אצא לסיבוב הופעות.‬ ‫כבר תכננתי את תחילת המופע.‬
‫הוא יתחיל באודיטוריום חשוך לחלוטין.‬
‫אז, על המסך הגדול…‬ ‫כי אני אופיע רק במגה-כנסיות…‬
‫שם נמצא הכסף.‬
‫על המסך הגדול, מונטאז' בשחור-לבן,‬
‫שבטח יתחיל בצליל ה"בה-דם" של נטפליקס…‬
‫אני שייכת להם לעוד משהו כמו שמונה שנים.‬
‫מונטאז' בשחור-לבן‬ ‫של כל הבדיחות הגסות שלי משנות ה-20 לחיי.‬
‫"לכן לגרום לבחור לשים קונדום זה כמו…"‬
‫פייד אאוט לקולותיהם של שדים.‬
‫הפריים קופא על הפרצוף הצעיר שלי.‬
‫האורות הולכים ומתחזקים‬ ‫בשעה שאני יוצאת לבמה, לובשת…‬
‫אתם יודעים מה?‬
‫אני פשוט אראה לכם.‬
‫פשוט אראה לכם.‬
‫ככה משיגים זיון?‬
‫גמרתי כל כך חזק.‬
‫אני רוצה שתדעו‬ ‫שבמיטה אני כמו חיית פרא, כן?‬
‫ואז הפסקתי להאמין באלוהים.‬
‫לכו הביתה וחפשו בגוגל "פורנו לנשים", טוב?‬
‫איבדתי את בתוליי בגיל מאוחר,‬ ‫כשהייתי עצמאית מבחינה כספית.‬
‫תבינו, אני דופקת את הפטריארכיה תרתי משמע.‬
‫רטוב? בואו נרגיש.‬
‫כן, גדלתי עם אלוהים. הוא ממש דוש.‬
‫מהבדיחה הזאת נשמע‬ ‫שאני שונאת את זה שגדלתי בבית דתי,‬
‫ואני באמת שונאת.‬
‫לעזאזל השביעי!‬
‫אף הורה נוצרי לא רוצה לשמוע‬ ‫את הבת שלו מדברת על זין ועל דיכאון.‬
‫הנה לך, ישו!‬
‫אני לא יודעת אם מישהי כאן ניסתה‬ ‫לגרום לבחור בן 20 ומשהו מאפליקציית דייטים‬
‫לשים קונדום לאחרונה,‬
‫אבל זה די כמו לשכנע ילד בן חמש‬
‫לשים ז'קט על התלבושת שלו להאלווין.‬
‫רטוב? בואו נרגיש.‬
‫הנה לך, ישו.‬
‫מישהו מזהה אותה?‬
‫זו אני, בתקופה שבה השטן אחז בי בציפורניו!‬
‫ואני רואה שכמה מכם מרגישים‬ ‫כמו יוסף בחג המולד כרגע.‬
‫כזה, "הזונה הזאת משקרת לי?"‬
‫אבל כולם אוהבים קאמבק, נכון?‬
‫זה לא מיתוג מחדש, זו לידה מחדש!‬
‫ברוכים הבאים לסיבוב ההופעות "הבת האובדת"!‬
‫טוב, הנה כמה קטעי התעוררות‬ ‫קוויריים נהדרים שאנשים שלחו לנו.‬
‫אנחנו תמיד מקבלים‬ ‫את השחקנים של "שודדי הקריביים",‬
‫את שיגו מ"קים פוסיבל"‬
‫ואת רובין הוד, גרסת השועל.‬
‫כן, אתם יודעים.‬
‫ואנשים תמיד שואלים מתי קלטתי שאני קווירית.‬
‫קלטתי שאני קווירית…‬
‫אני צפיתי אז בסרטונים שלי מילדותי‬
‫ומצאתי אחד שבו דיברתי עם אימא שלי‬
‫כשהייתי בת שלוש או ארבע.‬
‫אתם זוכרים את העופרה מ"במבי"? פאלין?‬
‫טוב, אז מסתבר שפאלין‬ ‫גרמה להתעוררות הקווירית שלי.‬
‫ויש לנו את הקטע.‬
‫למה במבי הוא הכי טוב?‬
‫כי אני פשוט חושבת שהוא הכי טוב!‬
‫מה עם פאלין? נכון שגם היא הכי טובה?‬
‫כן, היא ממש יפה.‬
‫היא גורמת לי להרגיש כמו נקניקייה במחבת.‬
‫כמו נקניקייה במחבת?‬
‫- הנהון נמרץ -‬
‫חי נפשי. מה זה אומר?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫תודה רבה, גרנד ראפידס.‬ ‫אני לא יכולה להודות לכם מספיק.‬
‫עוד פעם אחת בשביל סופי באדל, אנשים!‬
‫תרגום כתוביות: עמוס דיאמנט‬