Downloaded from YTS.BZ
Brazílie se může ujmout vedení.
Official YIFY movies site: YTS.BZ
PENALTY BRAZÍLIE – ITÁLIE
Kapitán si opatrně pokládá míč.
Itálie proměnila dva ze čtyř pokutových kopů.
Teď bude zahrávat Dunga.
Tahle chvíle o všem rozhodne.
Byl jsem nervní. Říkal jsem si, že když minu, nebudu doma vítaný.
Ale zároveň jsem si uvědomoval, že jsem chtěl další šanci v nároďáku.
Jako další bude zahrávat Dunga.
SÃO PAULO BRAZÍLIE
MISTROVSTVÍ SVĚTA 94 GILMAR
Mám osm hodin záběrů ze zákulisí týmu.
Mám toho tady hodně.
Detailně to vypráví celý příběh.
Ale je to z dávné doby.
Na tohle si už dneska nekoupíte přehrávač. Je tu toho spousta.
Začal jsem natáčet a vytvořili jsme úžasný archiv všeho, co se odehrálo.
Tak jsem dostal nápad. Co uveřejnit dosud neviděné záběry?
Zevnitř týmu.
Ze soukromí naší kabiny. Z týmových porad.
Dobré i špatné chvíle. Prostě všechno.
Tenhle tým se semkl a překonal těžký časy,
když nás mnozí chtěli srazit na kolena. A to nedovolíme.
RIO DE JANEIRO BRAZÍLIE
Co to bylo?
To byl náš extrémně pohodlný autobus.
Naprosto obyčejný autobus. Dokonce tam byl i turniket.
Všechno, co jsme za ty měsíce prožili…
Strávili jsme spolu dva až tři měsíce.
Museli jsme to natočit.
POPRVÉ PO 30 LETECH UVIDÍTE DOSUD NEVIDĚNÉ ZÁBĚRY NATOČENÉ SAMOTNÝMI HRÁČI
17. ČERVENCE 1994
- Jdeme na to! - Co bude k obědu?
- Co? - Co bude k obědu?
Makaróny!
Hráli jsme proti Itálii, a tak jsme měli makaróny.
Tady se před zápasem rozcvičujeme. Byli jsme nervózní.
4. ČERVENCE 1994
Bylo mi pět, skoro šest let, když jsem sledoval Mistrovství světa 1970.
A tady je Pelé! Gól!
Jako dítě jsem si pomyslel, že tohle jednou zažiju taky.
Že za Brazílii vyhraju mistrovství světa.
Brazílie je trojnásobným mistrem světa ve fotbale!
Brazílie a Itálie se po 24 letech opět utkají o titul mistrů světa.
Tentokrát jde o finále mistrovství světa 1994 v USA.
O dvě dekády později.
Ten pocit můžou popsat jen ti z nás, kdo u toho byli.
Zápas Brazílie s Itálií není nikdy obyčejný.
Jsme kousek od titulu, kterému nikdo…
Čtyřnásobní mistři! Vyhrajeme i navzdory těm, co nám nefandí!
Chtěl jsem být mistrem světa. Chtěl jsem se zapsat do historie.
Kdykoli jsem si oblékl ten dres, něco se změnilo.
Chceme titul.
Nevyhrát mistrovství by znamenalo selhat.
Tlak, očekávání.
- Nehrají dobře. - Táhni domů, Parreiro!
Tímhle mistrovstvím zničili brazilský fotbal.
Na titul jsme čekali už 24 let. To je pro Brazilce celá věčnost.
Všichni si pamatují, jak jsem políbil tyč, ale ne moji chybu.
ITALSKÝ BRANKÁŘ
O mistrovi vůbec poprvé rozhodly penalty.
Když jsem zahrával tu penaltu, jako bych byl v bezvědomí.
ITALSKÝ ZÁLOŽNÍK
Naši lidé jsou pracovití a hodně si toho vytrpěli.
Musel jsem jim udělat radost.
Mistrovství světa mělo mým lidem přinést radost.
Takže bych to klidně udělal znovu. Vůbec ničeho nelituju.
Čtvrtý titul. „Byl jsem tehdy tam a tam.“ „Byl jsem s tátou.“ „Byl jsem…“
Každý si pamatuje, kde během toho zápasu byl.
Náš tým byl ze všech nejodhodlanější stát se mistry světa.
Musíte dokonale ovládat své emoce.
Penalta vám může změnit život.
ITALSKÝ ZÁLOŽNÍK
Jestli to Taffarel chytí, Brazílie se stane mistrem.
Penaltu bude zahrávat Baggio.
USA 94: NÁVRAT BRAZÍLIE NA VRCHOL
PŘED ČTYŘMI LETY
Pro Brazílii nepřichází v úvahu nic jiného než vítězství nad Argentinou
v osmifinále Mistrovství světa 1990. Máme se na co těšit.
Brazílie a Argentina.
Věční rivalové.
Na mistrovství světa musíte hrát bez chyb a s naprostou přesností.
Protože soupeř má 11 dobrých hráčů. A dva nebo tři z nich jsou klíčoví.
Když proti jednomu z nich uděláte chybu, jste v háji.
Když jim zabráníme dát gól, vstřelíme ho my.
Zápas mezi Brazílií a Argentinou právě začal!
Brazílie hrála líp a Argentina měla jednu šanci. A kdo tu šanci měl?
Míč má Maradona.
Génius. Nedalo se nic dělat. Takový už je fotbal.
Maradona se zbavuje Dungy a běží s míčem.
Teď hlavně opatrně.
Přihrává Caniggiovi.
Ten obchází Taffarela a dává gól!
Pro Brazílii je to konec na Mistrovství světa 1990.
Mnozí tuto porážku oplakávají. Teď musíme čekat čtyři roky na další MS.
Když Brazílie prohrála, lidi útočili na Lazaroniho
i na mě.
Proč se tomu říkalo Dungova éra? Protože to symbolizovalo éru,
kdy byl brazilský národní tým známý spíše svou obranou
než schopností být kreativní.
Měli jsme vyměnit trenéra.
Kdyby si Brazilci mohli vybrat trenéra, měl by to výrazně jednodušší.
Trenérem reprezentace se nestáváte o vlastní vůli, musí si vás vybrat.
Parreira strávil den v hotelu Hilton v Římě.
Neustále mluvil s Pelém, ale nechtěl dávat rozhovory.
Když Parreiru vybrali jako trenéra nároďáku, řekl na to:
„Beru to pod jednou podmínkou. Chci mít v týmu Zagalla.“
Známe se od Mistrovství světa 1970.
Vždy byl velmi moudrý.
Měli jsme se rádi a vycházeli jsme spolu.
Ale především jsme dělali to nejlepší pro brazilský národní tým.
PARREIRA POVEDE NÁROĎÁK
HRDINOVÉ ZINHO
Příprava začala po Mistrovství světa 1990.
Tehdy začali skládat tým pro zisk čtvrtého titulu.
Kvalifikace na mistrovství světa byla tehdy jiná. Každý zápas byl klíčový.
Na reprezentaci čekaly před hotelem davy lidí. Raího dokonce líbaly fanynky.
Mezi jednotlivými mistrovstvími světa probíhal čtyřletý cyklus.
V roce 1991 jsem byl ve formě, takže jsem vedl restrukturalizaci na další MS.
V La Pazu byl zahájený zápas.
Brazílie do té doby nikdy neprohrála žádný kvalifikační zápas.
Dávej bacha, Taffarele. No to snad ne.
Povedená střela. Gól pro Bolívii.
BOLÍVIE 2:0 BRAZÍLIE
Brazílie poprvé prohrála v kvalifikačním zápase.
Brazílie se vrací domů a hledá důvody a vysvětlení svého selhání.
Lidi té generaci nevěřili.
Po 40 letech kvalifikačních zápasů na MS Brazílie poprvé prohrála.
Po návratu domů jsme hráli proti Ekvádoru na stadionu Morumbi.
Celý zápas na nás bučeli.
Bylo to vážně nepřátelské prostředí.
A přesně proto teď bučí. Podle Parreiry tihle dva nemůžou hrát spolu.
Začali zpochybňovat trenéra Parreiru a jeho styl.
- Nelíbí se mi jeho práce. - Ať ho vymění.
Současný tým se mi nelíbí.
Brazilská média chtěla Parreiru a Zagalla pryč.
Ale my jsme jim věřili.
Národní tým jim věřil.
Vypadni, Parreiro!
Měli jsme s Parreirou noční poradu v tréninkovém komplexu Granja Comary,
kde jsme s nároďákem trénovali.
„Parreiro, počkej. Jak to myslíš, že se vzdáváš svojí pozice?“
Dali jsme mu tím jasně najevo, že za ním stojíme.
„Nevzdáme to, Parreiro. Budeme mistři světa.“
Musel jsem se rozhodnout.
Jeli jsme hrát do Recife a já apeloval na místní fanoušky.
„Potřebujeme vás.“
A když jsme dorazili do Recife, čekalo nás něco neuvěřitelného.
Na letišti na nás čekal zástup lidí. Přivítali nás opravdu vřele.
Oslavovali nás, objímali, chovali se k nám strašně přátelsky.
Čekalo tam na nás asi pět tisíc lidí. Skandovali naše jména.
Raí!
Všechno je připravené na neděli. V Recife cítím vřelou atmosféru.
„Jste doma. Zbožňujeme vás.“
Hráči potřebují vřelost. Stejně jako všichni ostatní.
Tehdy nám naši přátelé z Recife pomohli.
Brazílie!
Na zítřejší zápas se prodalo 69 000 lístků.
Od té chvíle se něco změnilo.
Ricardo Rocha navrhl,
abychom na hřišti dali jasně a nahlas najevo, jak to vnímáme.
Drželi jsme se.
Národní tým vstupuje na hřiště jinak.
Možná se drží za ruce, aby oplatili náklonnost,
kterou jim lidé z Pernambuca projevují.
Takže se drží za ruce,
aby ukázali, jak budou hrát.
Věděli jsme, jaký potenciál tým má.
Věděli jsme, co dokážeme.
A ten den jsme to vážně ukázali.
To je ono! Gól!
Další gól!
Gól!
A další gól!
To by byla fantazie! Gól!
Brazílie dává šestý gól!
Tohle byla odpověď všem, co si stěžovali.
Ale pak přišel na řadu rozhodující zápas.
Poslední kvalifikační zápas
byl proti Uruguayi na stadionu Maracanã.
A je to tady.
Masakr na Maracaně.
Rok 1950.
„Tohle už znova ne!“
V případě prohry bychom nepostoupili.
Národní tým by mohl napsat ještě smutnější kapitolu
a vůbec poprvé nepostoupit na mistrovství světa.
Určitě se nám podaří vyhrát a postoupit.
Kdybychom nepostoupili, celá země by se zhroutila.
Pořád se mě ptali na Romária.
„Vrátí se, až přijde čas.“
Romário!
Diváci skandují Romáriovo jméno.
Romáriovi se v Barceloně dařilo. V Evropě hrál skvělý fotbal.
A všichni věděli, jak důležitý Romário je.
Abych byl upřímný, čekal jsem, že mě povolají,
protože Brazílie byla v obtížné situaci.
Na Parreiru a Zagalla tlačili, aby ho povolali zpět.
Zagallo a Parreira mi zavolali:
„Bebeto, uvažujeme nad tím, že povoláme Romária.“
Trenéři se ho zeptali na to, co si myslí o mém návratu.
Jako první byl pro.
Bebeto byl vždycky jeden z mých nejlepších přátel ve fotbale.
A ten nejlepší spoluhráč na hřišti.
Jen dvě dvojice nikdy neprohrály, když hrály za národní tým. Víte které?
Pelé a Garrincha. Bebeto a Romário.
Kdybychom Romária nepřivedli zpátky a prohráli s Uruguayí,
a tím pádem poprvé nepostoupili na mistrovství světa? Nastalo by peklo.
Cítím se důležitě.
Pokud neuhrajeme takový výsledek, jaký chceme, bude to moje vina.
Na to budu připravený.
Odpověděl jsem na hřišti, abych nemusel říct ani slovo.
Nároďák je na hřišti.
Během toho rozhodujícího týdne si všechno sedlo.
V zápase proti Uruguayi.
Nemusím být důležitý pořád, ale jen tehdy, když je to potřeba.
A kdykoli to bylo potřeba, byl jsem důležitý.
Zápas začíná.
Vymanil se z tlaku a Maracanã se raduje.
Romário mi řekl:
„Dneska někomu nasadím jesle
a dalšího hráče si obhodím.
A dám dva góly.“
Musel jsem to udělat, abych divákům ukázal pořádnou show.
Konec prvního poločasu.
Během návratu do šaten se ho ptám: „A co ty góly?“
„Dám je ve druhým poločase.“
Bebeto centruje.
Byl to perfektní centr. Spíš to byla přesná přihrávka.
Bebeto centruje přes celé vápno na Romária. Gól!
Jenom jsem si trochu vyskočil
a hlavičku jsem poslal k zemi.
Romário hlavičkuje míč do sítě!
Brazílie vede 1:0!
Romário tam je první!
Tehdy jsem byl neskutečně rychlý.
Pak jsem si obhodil gólmana směrem, který neměl pokrytý.
Snažil se mě praštit loktem, ale byl jsem na něj až moc rychlý.
Romário je rychlejší!
Co teď? Máš prázdnou branku!
Střílej!
Gól!
BRAZÍLIE 2:0 URUGUAY
Zápas je u konce. Poslouchejte! Tak zní razítko v pase brazilských hráčů!
Ano, Brazílie. Postupujeme na mistrovství světa.
No ty vole. Postoupili jsme, sakra.
V té skupině jsem cítil jednu věc. Hlavně kvůli vypadnutí v roce 1990.
Už jsme nechtěli prohrát.
Hlavní je, že Brazílie vyhrála a že jedeme na MS.
Brazílie se kvalifikovala na MS v USA.
Je to výborný, kotě. Mohlo to bejt lepší,
ale teď se bude slavit a pivo poteče proudem.
Za všechno, co v životě mám, vděčím fotbalu.
S míčem mě už od narození pojí pouto.
Fotbal odráží situaci v zemi
nebo ve společnosti.
Brazilci si toho hodně vytrpěli.
Jsou odhodlaní a pracovití.
Život tady není snadný.
Je to obrovská země.
A fotbal je naší chloubou a radostí.
Brazílie je známá jako země fotbalu.
Lidi tu dýchají pro fotbal. Milují ho.
Každý v Brazílii sní o tom, že se stane fotbalistou.
Jeli jsme hrát do Paříže
proti Paris Saint-Germain. Za ten tým hrál Raí.
A když jsem dorazil na soustředění týmu,
všichni byli strašně smutní.
A tehdy jsem zjistil, že došlo ke strašné havárii.
Zemřel skvělý fotbalista a můj kamarád.
Určitě by se z něj stal ten nejlepší hráč na světě. Dener.
Dener se řítí plnou rychlostí. Obchází obránce a překonává brankáře.
Fotbalista jako Dener se nevidí každý den.
Byl fenomenální. Jako by jeho pohyb popíral zákony gravitace.
Bylo 5:15 ráno. Dener měl za 10 až 15 minut dorazit domů.
Tátu vezli ze São Paula do Ria de Janeira.
A 15 minut před příjezdem domů
řidič usnul, narazil do stromu a táta zemřel.
Bohužel jsme kvůli autonehodě přišli o dalšího spoluhráče.
Tu zprávu jsme dostali hned to samé ráno.
Bezpochyby by hrál na mistrovství s námi.
Určitě by byl na seznamu.
Byl by jednou z hvězd mistrovství, ale osud měl jiné plány.
Zápas zahájil Ayrton Senna.
Tady máme Ayrtona Sennu, skvělého jezdce Formule 1.
Provede slavnostní výkop.
Do toho, Ayrtone. Jdi na to. Mává divákům.
Děkujeme ti za podporu brazilského týmu.
Vyhrál tři tituly, stejně jako nároďák. Chtěl získat čtvrtý titul a my taky.
Bylo to náročné, ale chtěli jsme do toho dát všechno. Dohodli jsme se.
Teď podle mě máme větší šanci ve fotbale než ve Formuli 1.
Jen abyste chápali, v neděli jsme všeho nechali a sledovali Ayrtonovy závody.
Byl to náš velký hrdina.
Každou neděli dělal Brazilcům radost.
O 15 dní později, 1. května, zemřel při nehodě.
BRAZÍLIE OPLAKÁVÁ SENNU VÍC NEŽ MILION LIDÍ SE LOUČÍ SE SENNOU
Ztráta Ayrtona Senny byla zdrcující.
Brazílie prožívala vážně smutné období. Vážně smutné.
Po smrti Senny a Denera
jsme se snažili přetavit náročné chvíle, velkou ztrátu a hluboký zármutek
v sílu, aby nás nic nerozptylovalo
a abychom to nikdy nevzdali.
Po Ayrtonově smrti jsme měli pocit, že reprezentujeme zemi,
která se zmítá v chaosu.
Brazílie si procházela složitým obdobím.
A fotbal a národní tým představoval pro Brazilce naději.
Na chvíli měli radost.
Když jsme byli povoláni do reprezentace,
měli jsme jediný cíl.
Přivézt domů trofej,
abychom našim lidem vykouzlili úsměv na tváři.
SVĚT SE UPÍRÁ NA USA. BRAZÍLIE ODLÉTÁ S POSLEDNÍ NADĚJÍ
Ty jsi tam tehdy nebyl.
Byl jsem první v letadle s kamerou.
BRAZÍLIE MÍŘÍ ZA ČTVRTÝM TITULEM
Všechny jsem natáčel, mám spousty záběrů. Bylo to skvělé.
Splnil se mi dětský sen.
Když spolupracujete jako skupina,
hlavní je, aby všichni sdíleli stejnou filozofii.
Co chceme?
Být mistry světa.
SPOJENÉ STÁTY
Přijet do USA na mistrovství světa je rozhodně jiné.
Protože tam míč není zrovna kulatý.
Jet na mistrovství světa a moct na něm hrát a zúčastnit se ho…
Tomu se nic nevyrovná.
K týmu jsme nepouštěli noviny ani časopisy.
Do ničeho jsme se nezapojovali.
Trénovali jsme,
pak jsme se vrátili do hotelu a dali si oběd nebo večeři.
A další den jsme zase trénovali. Všichni byli soustředění.
Věděli jsme, že se musíme přizpůsobit.
Přemýšleli jsme, jak na to zareaguje veřejnost.
Brazílie je nejlepší!
V USA jste mohli jít po ulici a většina lidí netušila, o co jde.
Mohli jste se někoho zeptat: „Probíhá tady MS. Víte, co to je?“
- Fanda fotbalu? - Ne.
- Půjdete na zápasy? - Ne, nepůjdu.
Ne, nezajímá mě to.
Půjdete na nějaký zápas? Na mistrovství světa?
Ne, musím pracovat.
FIFA chce fotbal pořád rozšiřovat a rozvíjet
a v USA viděla nový trh.
Spojené státy americké vás srdečně vítají
na Mistrovství světa 1994!
Bubnující brazilští fanoušci, tancující sambu, zaplavili město Los Gatos.
Co jste se od nich naučil?
„Nahoru, dolů a jedeme!“ Netuším, co to znamená.
- Ještě jednou? - Nahoru, dolů a jedeme!
Co to znamená?
BRAZÍLIE JE VE SKUPINĚ SMRTI
V základní skupině jsme měli Kamerun, Rusko a Švédsko.
Před prvním zápasem s Ruskem jsme byli strašně nervózní.
Bylo to moje první mistrovství. A taky pro Cafua, Leonarda a Márcia Santose.
Měli jsme silné jádro z kádru z roku 1990.
První zápas na mistrovství světa jsme hráli proti Rusku.
Každý tým má z prvního zápasu vždy nervy na pochodu.
Věděli jsme, že první zápas je důležitý. V případě výhry jste de facto postoupili.
Cítíte před ním úzkost a nervozitu. A to je náročné.
BRAZÍLIE VS. RUSKO ZÁKLADNÍ SKUPINA
Pamatuju si, že jsem šel na hřiště jako první.
Když jsem vykročil pravou nohou, bylo to…
Před očima se mi přehrál film.
Všechno, čím si tahle skupina prošla, aby se dostala na mistrovství.
Celý stadion byl žlutý. Všichni byli v brazilských barvách.
Ruskému hráči nasadil jesle.
Nevzdává boj o míč.
Ten zápas byl plný vyčerpávajících soubojů.
Střední obránce Ricardo Rocha nemůže pokračovat v zápase.
Zranil jsem se.
- Asi jde o svalové zranění. - Tím pro mě skončilo MS.
STŘÍDÁ – 3 RICARDO ROCHA
Nechtěl jsem být nejlepší hráč, chtěl jsem střílet góly.
Brazílie má šanci! Gól!
Měli jsme skvělé obránce i útočníky. Vytvářeli jsme si hodně šancí.
Penalta!
Zahrává ji Raí a proměňuje ji!
BRAZÍLIE 2:0 RUSKO
Začali jsme výborně. A to je na mistrovství světa klíčové.
Brazílie!
Postup je skoro zaručený. Hned na začátek jsme získali tři body.
Na postup potřebujeme další výhru.
- Bude Ricardo Rocha hrát dál? - Netuším. Ještě ho neprohlédnul doktor.
Říkal jsem si, že odjedu. Že tam nemůžu zůstat.
Pak mi to přišli vyvrátit Parreira se Zagallem.
Že mluvili s hráči a že mám zůstat.
Ricardo se v tu chvíli stal spojkou mezi hráči, vedením a trenérským štábem.
Na mistrovství světa už si sice nezahraju, ale musím jim pomoct, jak nejlíp umím.
Stačí se podívat na ta videa s Jorginhem.
Ptám se: „Kdy mám zatočit?“ A on povídá: „Přímo tady!“
Vypráví příběh o tom, jak se učil řídit a jak jel do prudkého kopce.
Ale protože to moc neuměl, zastavil,
postavil výstražný trojúhelník a řekl: „Máme problém.“
- Natočili jste to? - Jo.
Když zařvu: „Vykopávám“, tak vy zařvete: „Dělo!
24. ČERVNA 1994
KAMERUN
Brazílie byla fotbalovým vzorem pro celý svět. Ti hráči…
KAMERUNSKÝ ÚTOČNÍK
Znali jsme je z televize. Bylo úžasné proti nim hrát.
24. června.
Stadion Stanford je opět zaplněný tisícovkami Brazilců.
Nikdo se nemůže dočkat druhého zápasu Brazílie.
Hrát proti africkému týmu jako Kamerun není snadné.
BRAZÍLIE VS. KAMERUN ZÁKLADNÍ SKUPINA
Romário dostává průnikovou přihrávku.
Věděli, že se na mě můžou spolehnout. „Přihraj tomu parchantovi a dá gól.“
To je ono! Gól!
Pěkná akce. Jorginho centruje.
Márcio Santos zakončuje hlavou. Gól!
Vstřelil jsem branku a přidal se k obráncům, kteří skórovali na MS.
Moc jich není.
Romário to bral na sebe, snažil se.
Snažil se přihrát, ale nešlo to. A míč se dostal ke mně.
Na střelu to zrovna nebylo, ale trefil jsem to do rohu.
K míči se řítí Bebeto a dává gól!
Byl jsem rád, když zápas skončil.
BRAZÍLIE 3:0 KAMERUN
Brazílie!
Všimli jste si, že Dunga je tady jiný hráč než na MS v Itálii?
Na první gól Brazílie, který včera vedl k vítězství, přihrál Romáriovi Dunga.
Fotbal je v podstatě utopie.
S některými spoluhráči si rozumíte víc. Máte si s nimi co říct.
To ale neznamená, že s ostatními nevycházíte. Respektujete je, jste tým.
V týmu jsou hráči, kteří přemýšlí jinak, ale sdílí stejný cíl.
24. ČERVNA 1994
Romário nikdy nepil ani nekouřil.
Romáriovy slabosti byly ženy a tanec. Hrozně rád tancoval.
Ukaž nám sambu.
Rád jsem si užíval života. A to pořád platí.
Ženy mi vždycky dodávaly sílu.
Měl jsem pro ně slabost.
Baixinho se vytrácel z hotelu, ale vracel se včas,
vyspal se a bez problémů se soustředil.
Dost!
Pusťte tam nějakou sambu!
Jelikož oba týmy vyhrály první dva zápasy, se Švédskem jsme už byli v dalším kole.
Hrálo se o vítězství ve skupině.
ŠVÉDSKO
Na mistrovství světa 1994
jsme věděli, že máme silný tým. Už jsme toho hodně dokázali.
Brazílie vyhraje 3:0!
BRAZÍLIE VS. ŠVÉDSKO ZÁKLADNÍ SKUPINA
Naším cílem bylo vyhrát.
Nebezpečí! Přesně umístěná střela! Gól!
Ale ujali se vedení.
Do druhé půle nastoupil Mazinho.
Měl vypomáhat obraně. Já se tak mohl posunout výš. Takový byl náš plán.
Přihrál jsem mu, byl rychlý.
Míč má Romário. Vniká do vápna a střílí! Gól!
Byl to náročný zápas. Nakonec jsem dal gól bodlem a skončilo to remízou.
Oba týmy vstřelily jednu branku.
Brazílie vyhrála skupinu.
Parreira pak přešel na konzervativnější formaci.
Raí byl na lavičce.
Vyřadil mě ze základu, ale hned mi došlo,
že nejdůležitější je myslet na tým.
Když už nehrál náš kapitán Raí,
vůbec jsme o tom nemuseli přemýšlet.
Bylo to očividné. „Kapitánem bude Dunga.“
Kapitánská páska mě nezměnila. Vždycky jsem byl takový.
Moje chování na hřišti i mimo něj,
moje přísnost, můj styl vedení… Nic z toho neovlivnilo to, že jsem byl kapitán.
Změnu v neděli oznámil trenér Parreira. Ale fanoušci stále nejsou spokojeni.
Brazílie má 220 milionů trenérů.
Každý má svůj názor, každý má svůj oblíbený tým,
každý má svou oblíbenou hvězdu. Hráče, který vyniká.
Výkon týmu byl příšernej.
Fandila jsem s pomalovaným obličejem, ale vy jste byli strašný.
Vím, jaké to je, když fanoušci cestují za svým týmem a fandí mu.
Dělají šílenosti. Jsou strašně vášniví.
Miluju fotbal. Koupili jsme si lístky jenom na zápasy základní skupiny.
Myslel jsem, že nejspíš nepostoupíme.
Nechtěli jsme strávit měsíc v USA sledováním jiných zápasů.
Brazílie se měla 4. července utkat v osmifinále s USA.
To bylo strašný, protože Spojený státy se ve fotbale zlepšovaly.
Spojené státy jsou radostí bez sebe.
Jsou mezi 16 nejlepšími zeměmi světa.
A na Den nezávislosti je bude podporovat celá Amerika.
Fotograf na postranní čáře slyšel, jak Tab Ramos před zápasem říká,
že Brazilci skončí na turnaji stejně jako v Maracanã v roce 1950.
Dělo!
4. ČERVENCE 1994
To chce sambu!
Dělo!
Tohle bude moje reklama.
Pořad sponzoruje…
Věci se prostě dějí. Každý dostane příležitost.
Branco se zranil a nebude moct hrát. Zítra se můžu třeba zranit já.
Ti lidi mají vlastenectví v krvi.
Na stadionu bylo 80 % Američanů.
USA!
Vše nám hrálo do karet. Den nezávislosti, domácí hřiště,
hrajeme proti nejlepšímu týmu na mistrovství světa. Máme šanci.
Zápas Brazílie s USA začíná.
Měli dobrý tým.
Byli takticky perfektně připravení, byli sehraní, měli dobré hráče.
Nebylo to snadné.
Přihrávka Taba Ramose na Thomase Dooleyho má oči. Pozor!
Byl to těžký zápas. Bylo to nahoru dolů. Brazílie měla samozřejmě míč častěji.
Vepředu jsme měli Bebeta a Romária.
Nepochybovali jsme, že dáme gól a vyhrajeme.
Byli jsme konkurenceschopní.
Hrál se dobrý zápas.
Tab Ramos a Leonardo bojují o míč.
Leonardo fauluje.
Hráči se postrkují.
Červená karta. Leonardo je vyloučený.
A pak ho vyloučili.
V prvním poločase.
Stadion ztichl.
Brazilci nestačili zírat, co se to děje. Odmítali tomu uvěřit.
Vyloučili nám hráče. V takové situaci si říkáte: „Bože, co teď?“
Brazílie přichází o kontrolu nad utkáním.
Teď to bude hodně obtížné.
Jsem zklamaný Leonardovým chováním.
Bylo to příšerné. Došlo nám, že můžeme na turnaji skončit.
Trefil tyč!
Konec prvního poločasu.
Parreirův fotbal musí skončit. Takhle Brazílie nehraje.
Kdybychom vypadli po Leonardově vyloučení, už by se nemohl vrátit domů.
Po konci prvního poločasu jsem šel do kabiny.
„Kde je Leonardo?“
Seděl ve sprše.
Podíval jsem se na něj a zakřičel jsem: „Hej! Koukej vstát!“
Slzy mu tekly proudem. Řekl jsem mu: „Něco ti povím.
Dám gól. Žádný strachy, tenhle zápas vyhrajeme.“
Věděli jsme, že musíme běhat dvakrát víc.
Druhý poločas začíná.
Míč prostě… Nakonec jsem pochopil,
že v tom zápase gól nedám. Míč nechtěl do branky.
Romário střílí a…
Hrají o deseti a jsou pod stále větším tlakem.
Hrál jsem vpravo, vlevo, uprostřed.
Bojoval jsem, útočil, bránil.
Bylo to dramatické utkání.
Míč má Romário. Je naší nadějí.
Romário pronikal středem hřiště.
Vytvořil jsem si prostor,
aby mi mohl přihrát.
Do toho, Romário!
Sledoval jsem jeho a zároveň posledního obránce, abych nebyl v ofsajdu.
Věř si, Romário!
„Tak dělej!“ Čekal jsem a čekal.
Začal jsem si říkat, že obránci mě co nevidět vystaví do ofsajdu.
Podíval jsem se na posledního obránce. Pak na Romária. Během zlomku vteřiny.
Nebylo možné, abych dal gól. Musel jsem přihrát někomu, kdo ho dá.
Romário přihrává Bebetovi…
Když mi to poslal, otočil jsem se.
Viděl jsem toho obřího gólmana. Řekl jsem si: „Teď, nebo nikdy.“
A Bebeto střílí!
Jo! Gól!
Brazílie skóruje! Gól!
Jako vždy měl seřízená mířidla.
Takový gól mohl dát jedině on.
Trefil jsem to přímo do rohu,
kde mívají brankáři flašky s vodou.
Padlo to tam.
Gól!
Hned po tom gólu jsem mu řekl, že ho mám rád.
Měli jsme se rádi.
A láska má různé podoby.
Ví, že jsem to myslel z celého srdce.
Bylo to upřímné. Máme se moc rádi. Všichni jsme se měli moc rádi.
Brazílii je radost sledovat, když hraje takhle.
Na stadionu se bouřlivě slaví.
Do toho, Brazílie!
Ten gól byl klíčový.
Řekl jsem Jorginhovi: „Kámo, ten titul nám už nikdo nevezme.“
Když jsem přišel do kabiny, Leonardo…
mě objal.
Všichni jsme brečeli.
Rozhodčí zapískal do píšťalky a zápas proti USA je minulostí.
Brazílie postupuje do čtvrtfinále.
Do toho, Brazílie! Jsme ve čtvrtfinále!
BRAZÍLIE 1:0 USA
FIFA udělila krajnímu obránci Leonardovi čtyřzápasový distanc
a pokutu 10 000 franků, což je téměř 7 000 realů.
Když dal nohy k sobě, obíhal jsem ho.
Snažil jsem se ho oběhnout a zatáhl jsem ho za dres.
Zareagoval tak, že mě praštil loktem.
Jsem menší hráč a navíc jsem byl skloněný,
takže mě tím loktem trefil přímo do temene a způsobil mi zlomeninu lebky.
Pamatuju si, jak jsem ležel na zemi
a v hlavě mi hučelo, jako kdyby vedle mě projížděl vlak.
V mojí hlavě.
A co se týče samotného zranění, celé roky jsem trpěl bolestmi hlavy.
Leonardo je nesmírně loajální chlap.
Nikdy by nic takového neudělal.
Vyznáme se v ostatních hráčích. Někteří mají špatné úmysly.
Ale Leonardo takovým hráčem není.
Jsem v klidu, protože to nebylo úmyslný.
Nechtěl jsem nikomu ublížit ani ho napadnout.
Brazilská média a brazilský lid od hráčů vždy vyžadují víc. Výhra nestačí.
Nakonec jsme vyhráli. Ale hrát takhle proti Spojeným státům?
Hráči se báli a odmítali riskovat. To se těžko akceptuje.
Nemyslím, že jsme se na výhru nadřeli. Ale byl to náročný zápas.
20. ČERVNA 1994
Mattheus se narodil 7. července 1994. Proti Nizozemsku jsme hráli 9. července.
Nebyl jsem u toho. V porodnici byla moje švagrová.
Strávil jsem skoro hodinu na telefonu a čekal, až můj syn začne brečet.
Myslím, že se uklidnil, až…
Mattheus měl pupeční šňůru kolem krku.
Takže byl trochu fialový. Chvíli mu trvalo, než začal plakat.
Když jsem ho uslyšel plakat, byl jsem štěstím bez sebe.
Pak pustili televizi a ukazovali tam mou ženu s mým synem.
Byl jsem z toho strašně nadšený.
Slyší tě, mluv s ní.
Jsem strašně šťastný a…
Snad pro Mattheuse dám gól Nizozemsku.
Viděl jsi, jak je velký?
Je úžasný a nádherný.
- Je celý táta, co? - Jo.
Ale je i po mámě, ne?
Všechny tvoje děti musí vypadat jako ty.
„Být tady a moct vidět svého syna…
Kéž bych tam mohl být taky. Ale bude to stát za to.“ To jsem jí řekl.
„Bude to stát za to.“
Nadal, Ferrer,
Luis Enrique.
Měl jsem těžký zánět sedacího nervu. Ze začátku hrál na mojí pozici Leonardo.
Celé mistrovství se dával dohromady.
Takže místo něj hrál Leonardo.
Řekl jsem jim, že sice nemůže běhat na hřišti, ale může běhat v bazénu.
A že v bazénu můžeme pracovat na jeho kondici.
Vyjádřili mi tím důvěru.
Trénoval jsem v bazénu s vestou a elastickým lanem,
protože jsem kvůli zánětu sedacího nervu vůbec nemohl běhat po trávě.
Nominaci Branca mi dali pořádně sežrat.
Každý ví, že Branco má strašnou kondici.
Nehrál 50 dní a v USA panuje nesnesitelné vedro.
Když jsme potřebovali náhradu, vůbec jsem neváhal ho nasadit.
A tu důvěru mi oplatil.
Brzy nás čeká zápas s Nizozemskem, kde půjde o všechno.
Navzdory nesouhlasu celého národa se do týmu vrací Branco.
Lepší pozdě než nikdy.
Je důležité, abych tuto důvěru splatil dobrým výkonem a třeba i nějakým gólem.
Závodil jsem s časem.
NIZOZEMSKO
I když jsme ve skupině nehráli moc dobře,
jako tým jsme se zlepšovali.
A taky jsme se zlepšovali ve způsobu, jakým jsme jako tým chtěli hrát.
Věděli jsme, že když budeme hrát náš fotbal, vyhrajeme.
Chtěli jsme do toho dát všechno
a snad všechny překvapit.
Brazilci by měli být na pozoru. Nizozemský tým se na rozdíl od toho našeho zlepšuje.
Podle všeho už vypilovali taktiku a tým má tu správnou chemii.
Jak všichni víme, Nizozemsko je fotbalovou velmocí.
A měli tam vynikající hráče.
Měli jsme výborné hráče a byli jsme připraveni.
Chtěli jsme odehrát skvělý zápas a projít do semifinále.
V roce 1974 nás sice porazili, ale získáme čtvrtý titul.
BRAZÍLIE VS. NIZOZEMSKO ČTVRTFINÁLE
Viděli jsme všechny zápasy Nizozemska.
Ve druhé půli hráli kvůli vedru pokaždé jako šneci. Jenže den před zápasem pršelo.
Teplota klesla na 20 stupňů Celsia,
takže zápas byl vyrovnaný.
Přišel za námi novinář a předal nám vzkaz:
„Prosím, vyřiďte Parreirovi, ať nehraje Branco.“
Tým odpověděl: „Za Branca dáme ruku do ohně.“
Jdeme na to. Brazílie proti Nizozemsku.
Nizozemsko a Argentina jsou útočně laděné týmy.
Jsou na stejné úrovni jako Brazílie. Byl to náročný zápas.
Poslal jsem míč dopředu, Bebeto se ho dvakrát dotknul
a Romário střílel do odkryté branky.
Aldair přihrává Bebetovi, ten zase Romáriovi. Romário střílí, gól!
Technicky vzato to byl nejlepší zápas Brazílie.
Brazílie Nizozemsko doslova drtila.
Bebeto ustál souboj a běží dál. Stále má míč!
Teď, nebo nikdy.
Nechtěl jsem nic riskovat,
tak jsem obešel obránce i gólmana a s míčem došel téměř až do brány,
abych měl jistotu, že to trefím.
Nádherná akce!
Gól!
Pořádně jsem to oslavil.
Nebyl jsem jen u narození Mattheuse.
Říkal jsem si, že budu předstírat, že ho kolíbám.
Krásná Bebetova oslava.
Pak se přidali Romário a Mazinho.
Jenom jsem se na ně podíval. A všichni tři jsme dělali totéž.
Váš kamarád, kterého máte rádi a on má rád vás,
právě dal gól a věnoval ho svému miminku.
Nemůžete si pomoct.
Jako by to byly jeho křtiny.
Být tátou je fantazie. Bože můj.
Pochopili jsme to. „Chlapi.
Musíme něco změnit.“
Pak jsme začali hrát fotbal a…
Nebezpečí! Nizozemsko dává gól.
Proboha živého, to byla ale chvíle.
Když to bylo 2:1, tým si začal víc věřit.
Aron Winter hlavičkuje. A je to gól!
Nastala ta chvíle, kdy jeden tým hraje čím dál tím líp,
zatímco ten druhý čím dál tím hůř.
To vám dává naději a víru, že můžete vyhrát zápas.
Raí střídá Mazinha. Do toho, Brazílie!
Raí se hned uvedl skluzem.
Raí se vrhá do skluzu.
Hrál tvrdě. Křičeli jsme na něj, ať to zklidní. „Vyloučí tě!“
To byl další důkaz toho, že jsme jako skupina drželi pohromadě.
Protože Raí mohl být naštvaný.
Byl to kapitán týmu. Ne Dunga.
Tlak kapitánské pásky jsem nevnímal.
Vnímal jsem tlak toho, abych se mohl vrátit do Brazílie.
Lidi by nás zabili, hlavně po MS 1990.
V tu chvíli jsme se soustředili na to, abychom tu situaci vyřešili.
Musíme vyhrát. Od té chvíle to byl boj na život a na smrt.
Nastavil jsem mu pravou nohu, spadnul jsem a rozhodčí zapískal faul.
Když jsem byl na zemi, kopnul do mě a začala strkanice.
Brankář si postavil pětičlennou zeď.
Tenhle přímák bude zahrávat Branco.
Chtěl jsem to trefit k přední tyči.
Protože měl částečně zakrytý výhled.
Řekl jsem si: „Teď, nebo nikdy.“ Nastala moje chvíle.
Tu střelu jsem zakroutil kolem zdi.
Střílí!
Gól!
Při oslavě jsem ukazoval na trenérský štáb.
Na všechny. Na doktora, fyzioterapeuty, Moraciho, zkrátka na všechny.
Ten gól na 3:2 nás zlomil.
Rozhodčí ukončuje zápas.
Brazílie díky Brancově trefě postupuje do semifinále.
SENNO, VYHRAJEME PRO TEBE
Po krásném vítězství nad Nizozemskem
můžeme s plnou jistotou říct, že jsme jeden ze čtyř nejlepších týmů na světě.
- Čau, brácho. - Jak je?
Kámo! Jdeme dál. Dokázali jsme to. Všechny dluhy jsou splacený.
Romário tvrdí, že ten gól dal on.
- Vážně? - Jo.
Udělal jsem tohle. „Sakra.“ Ten podělanej míč letěl přímo na mě.
Když to řeknu, bude na mě naštvanej.
Zagallo chce něco říct.
Po tomhle úžasným vítězství nepochybuju o tom, že získáme čtvrtej titul.
Výborně, ostrostřelče!
Takovej je fotbal. Jeden den jseš nahoře, druhej dole.
Jak se říká, byla to boží spravedlnost.
Branco, jde o nejdůležitější gól ve vaší kariéře?
Upřímně bych řekl, že jsem tím hodně lidem zavřel ústa. Co o mně pochybovali.
Fandové jsou po každé výhře nadšení.
Brazílie hrála poprvý na mistrovství dobře. Líbilo se mi to.
Včerejší zápas jsem si vážně užila.
Nečekaný hrdina Branco zavřel všem fanouškům pusu.
Branco je frajer.
Změnili jsme názor na většinu novinářů,
protože byli proti nám. Opravdu.
- Takže Parreira to zvládá? - Začíná to zvládat.
Všichni se shodují, že Brazílie vděčí za výhru nad Nizozemskem hlavně trenérovi.
Carlos Alberto Parreira se přes noc stal hrdinou.
Tehdy si hodně lidí včetně mě myslelo…
Když dal Branco třetí gól Nizozemsku, pomyslel jsem si, že to fakt vyhrajeme.
Jsme v semifinále mistrovství světa, jeden krok od čtvrtého titulu.
Do toho, Brazílie. Tyhle děti vám důvěřují.
10. ČERVENCE 1994
Všichni byli šťastní. Ten tým měl něco…
Všichni jsme díky fotbalu získali bratry.
Parreira nám dal jasně najevo,
že k vítězství na turnaji nestačí jen jeden hráč.
Jeden hráč vám může vyhrát zápas,
ale na zisk titulu mistrů světa potřebujete tým.
A všichni hráči se musí kamarádit.
DO TOHO, BRAZÍLIE!
Kdy naposledy postoupila Brazílie do semifinále MS?
Netuším. To vážně nevím.
Nevím.
Teď si nevzpomenu, ale postoupíme do finále. Dá-li Bůh.
Žádný z hráčů nikdy nehrál semifinále mistrovství světa.
Takže šlo o hodně.
- Sníte o titulu, Parreiro? - Ne. Ještě nejsme ve finále.
O titulu sní jen finalisté.
Chtěli jsme být mistry světa. Zase vyhrát mistrovství světa.
Brazílie se v semifinále utká s vítězem čtvrtfinále mezi vítězi zápasů
Švédsko – Saúdská Arábie a Rumunsko – Argentina.
Chtěli jsme získat trofej,
ale bohužel jsme dvakrát narazili na Brazílii.
13. ČERVENCE 1994
Parreira a obránci studovali soupeře, ale tehdy neexistoval internet ani…
Studovali fotky a zprávy skautů.
Ukázal nám, že Švédsko hraje ve dvou čtyřčlenných řadách.
Bylo extrémně náročné se přes ně dostat.
Museli jsme se trpělivě propracovávat k šancím.
Mazinho a Zinho měli za úkol ty obranné linie překonávat.
Romário a Bebeto měli za úkol se navzájem
hledat přihrávkami. Museli jsme vytrvat.
Když se nám bude dařit centrovat z dobrých pozic, nakonec dáme gól.
Pamatujte, že jsme překonali těžké chvíle, protože jsme drželi spolu.
To je důležitý. Dokážeme to, zatraceně!
Všichni Brazilci jsou s náma a drží nám palce.
Jo, kurva! Vyhrajeme!
13. ČERVENCE 1994
Dělo!
Podívejte se, co je na tom asfaltu.
Jsou tam kresby a malby.
Zobrazují cestu k vítězství. Fanoušci dali volný průchod své vášni a radosti.
Potřebujeme to.
Země tuhle vzpruhu potřebuje a určitě to dokážeme.
Brazílie a Švédsko. Brazilci se drží za ruce.
Na stadionu Rose Bowl právě začal zápas.
Proti Švédsku se hrálo dobře, protože se snažili hrát fotbal.
A my mohli hrát ten náš.
Od začátku jsem měl pocit,
že jsme byli pod tlakem.
Romário má míč. Zpracovává ho.
Mazinho střílí, ale minul!
Nedařilo se nám vstřelit gól. Až v závěru utkání
Jorginho nacentroval a Romário mezi obránci…
Ten centr mi změnil život.
Jasně jsem věděl, co chci hrát.
Na hřiště právě naskočil Raí. Nabíhal na přední tyč, aby k sobě stáhnul obránce.
Jorginho centruje. Romário skáče a střílí gól! Romário!
Našel jsem Baixinha a ten to zvládnul. Míč hlavičkoval dolů. Ravelli neměl šanci.
Nikdy nejsem poblíž hráče, který je vyšší než já.
Takže pro mě bylo snadné vyskočit a vsítit branku.
Brazílie skóruje!
Byla to nefalšovaná radost, protože jsme postoupili do finále.
Zápas končí. Brazílie se po 24 letech dostala do finále.
BRAZÍLIE 1:0 ŠVÉDSKO
Lepší tým si vytvořil víc šancí, takže si to zasloužili.
Jo, super.
To nadšení je nepopsatelné.
Nikdo neodchází ze stadionu. Podívejte se, jak fanoušci slaví!
Nádhera, Brazílie.
Do toho, dokážeme to! Už jen jeden zápas!
Brazílie si to ve finále rozdá s Itálií.
Stejně jako v roce 1970.
To je ono!
Dneska zase rozhodlo číslo 13, sakra!
Hele.
Jorginho nosí číslo dva. Dostal se do dobrý pozice
a nacentroval na číslo 11, Romária.
Jedenáct plus dva rovná se třináct!
ITÁLIE
Ano, věřili jsme, že se můžeme stát mistry světa,
ale stála proti nám Brazílie.
Tohoto soupeře je tradičně těžké porazit.
To mistrovství světa bylo naprosto neuvěřitelné.
Plné vzestupů a pádů.
CESTA ITÁLIE NA MISTROVSTVÍ SVĚTA 1994
Když jsou očekávání vysoká, je na vás vyvíjen enormní tlak.
První zápas jsme z mnoha důvodů neodehráli dobře.
To je ale pumelice! Gól!
ITÁLIE 0:1 IRSKO ZÁKLADNÍ SKUPINA
Ke konci druhého zápasu jsme hráli v deseti a museli jsme vyhrát.
Jako první brankář v historii jsem dostal červenou.
Centruje! Dino Baggio dává gól!
Itálie hrála v oslabení, a přesto se jí povedl zázrak.
Proti Mexiku jsme nedokázali vyhrát.
Naštěstí jsme postoupili jako nejlepší tým na třetím místě.
Šance a gól!
ITÁLIE 0:1 NIGÉRIE OSMIFINÁLE
Už jsem přemýšlel, kde strávím dovolenou, protože jsme málem vypadli.
Přesně…
Lidi říkají, že díky Robertu Baggiovi jsme ještě nemuseli odletět.
A přesně tak to bylo.
Roberto Baggio vyrovnává.
ITÁLIE 1:1 NIGÉRIE OSMIFINÁLE
Baggio nezklamal!
ITÁLIE 2:1 NIGÉRIE OSMIFINÁLE
Španělský styl fotbalu nám vždycky dělal problémy.
Napříč fotbalovou historií. Ale náš bojovný italský duch
nám vždy pomůže překonat všechny překážky.
Takový je už italský charakter. Nejen ve fotbale.
Itálie se v každém turnaji postupně zlepšuje.
Je těžké zastavit koně, který se na vás řítí.
Měli jsme velkou radost. Ten měsíc pro nás byl vážně náročný.
ITÁLIE 2:1 BULHARSKO SEMIFINÁLE
Měli jsme možnost hrát důležitý a výjimečný zápas.
Finále mistrovství světa.
Pak se Baggio lehce zranil
a my nevěděli, jestli bude moct hrát ve finále.
Itálie je bez Baggia slabší. Jako Brazílie bez Romária.
Dvě klíčové postavy tohoto finále.
DUNGA: „FINÁLE JE MOJE POMSTA.“
Finále Brazílie versus Itálie proti sobě staví dva giganty.
Obě země se pyšní mystikou, tradicí,
slavnými hráči a vášnivými fanoušky.
Zápasy v USA začínaly ve čtyři nebo pět odpoledne.
Lidi v Brazílii byli v ulicích. Všude byly vlajky a malby.
A vzhledem k emocionálnímu dopadu smrti Ayrtona Senny
a krizi, v níž se Brazílie nacházela, byl nároďák pro lidi zdrojem radosti.
I kdyby Brazílie prohrála, uspořádáme dětem mejdan.
Děti, co myslíte? Vyhrajeme?
- Jo! - Budeme čtyřnásobný mistři!
Brazílie!
Na tenhle den čekáme už dlouho.
Konkrétně 24 let. Do toho, Brazílie. Jsme napjatí jako struny.
Lidi tu fandí a povzbuzují tým.
Na Paulista Avenue je přes 25 000 lidí.
Nálada v brazilském autobuse byla jiná než v jiných týmech.
V italském autobuse byli všichni vážní, v oblecích,
napjatí.
A náš autobus byl chaotický. Všichni se před zápasem potili.
17. ČERVENCE 1994
Dělo!
Takhle se připravujeme na zápas.
Díky tomu přívalu adrenalinu
se zbavíme nervozity.
Panuje tam bratrství.
Je to jako kouzlo.
Takoví prostě Brazilci jsou. Nesnažte se to chápat.
Ricardo byl ten, kdo nám vždycky zvedl náladu.
Extrémně jsme mu důvěřovali.
Pořád si dělal srandičky,
ale když to bylo potřeba, uměl být vážný.
Vyhráváme týmovou hrou.
Ve finále nejsme díky individualitám, ale díky kolektivu.
- Tak bychom měli přemýšlet. - Sakra!
Držme při sobě jako bratři,
držme se za ruce a přenesme vítěznýho ducha na hřiště,
protože jsme ti nejlepší.
Nestačí jen kvalita.
V týmu musí být rovnováha, psychická odolnost,
touha po vítězství a nesobeckost.
Pamatuju si některé naše týmové porady.
„Vyhrajeme to zasraný mistrovství!
Budeme mistři! Všichni se musí snažit. Nikdo nevyhraje sám.
Nejde o individualitu, ale o solidaritu.“
Tak to bylo v roce 1994 a tak je to i dnes.
Měl jsem trochu sevřený žaludek a tým byl docela
napjatý a nervózní.
Svolal jsem tým.
„Napřed poděkujme Bohu, že jsme ve finále.
A teď řeknu pár věcí. Jako první zmíním rodinu.
Děkujeme našim rodinám a brazilskému lidu. Tenhle titul si zaslouží.
Buďme jako ti japonští piloti, kteří bojovali za svou zemi.
Když viděli, že mají v nádrži palivo na 500 kilometrů
a věděli, že až jim dojde, tak zemřou, co udělali?
Zřítili se na nepřítele a zemřeli pro svou vlast.
Krásnej příběh, co? To dneska uděláme. Na hřišti zemřeme, ale staneme se mistry.“
No ty vole. Začali hned brečet.
„Jdeme na to, budeme mistry! Jak se těm pilotům říkalo?“
Věděl jsem to. Ale bohužel jsem si vzpomněl na jiné slovo.
- Přestaň. - Těm japonským letcům se říkalo Kawasaki.
„Stejně zemřu.“
Zařval jsem: „Kawasaki!“ Všichni ztichli. Pak zasáhl Romário.
Kamikaze, ty vole!
Kamikaze, kámo!
13. ČERVENCE 1994
„Tys řekl… Kawasaki je motorka, ty troubo! Co tím jako myslíš?“
Spletl se, ale zasmál se tomu.
Všichni… Panovala tam uvolněná atmosféra.
Pořád nám vyprávěl vtipy.
Ale když musel zvážnět:
„Jste nejlepší na světě! Ten zápas máte v kapse!“
17. ČERVENCE 1994
Už 24 let nás kritizujou. Dneska vyhrajeme.
Zůstaňte v klidu a soustřeďte se.
- Pojďme. - Na tohle nezapomeneme.
Jdeme na to. Zůstaňte v klidu a soustřeďte se.
- Jdeme na to. - Pojďme.
Takhle jsme do toho zápasu nastupovali.
Tady se myslím odehrál ten slavný moment.
Vedl jsem náš tým a Baggio mě zezadu sledoval.
Projev úcty.
Na jeho místě bych udělal totéž.
Pamatuju si to, jako by to bylo včera. Bylo to tady narvané k prasknutí.
Bylo vyprodáno. Bylo to šílené.
Brazílie!
Takhle jsme si navzájem předávali pozitivní energii.
Už od zápasu v Recife jsme se drželi za ruce.
Ve všech těch zápasech jsme se vždycky drželi za ruce.
Bylo 50 stupňů Celsia, šílené vedro.
Ale naše motto bylo: „Budeme spolu až do konce.“
Brazilci jsou konzistentnější. Na stadionu Rose Bowl je rozehráno.
Velké finále mezi Brazílií a Itálií právě začíná.
Dva historické týmy.
Dunga centruje. Romário hlavičkuje!
Jakákoli chyba bude fatální. Neprohrajete zápas, ale mistrovství světa.
Mauro Silva chybuje. Pozor na to. Taffarel chytá.
Kdyby dali gól, určitě bychom dokázali vyrovnat. Ale nadřeli bychom se na to.
Ve finále byli všichni naši hráči unavení.
Naše cesta k tomu zápasu byla vyčerpávající.
Brazilci hrají dobře pozičně a organizovaně a kontrolují hru.
Bebeto střílí!
Měli jsme výborné záložníky. Technicky velmi dobře vybavené.
Fotbalistům se tohle může povést jednou za život.
Myslím, že náš tým byl ve finále opravdu vyčerpaný.
Tempo naší hry bylo mnohem pomalejší než v předchozích utkáních.
Poločas. Brazílie nula, Itálie nula.
Byl to zápas bez vyložených šancí.
Rozhodčí zahajuje druhý poločas.
Do toho, Brazílie!
Pagliuca měl tehdy problémy chytat střely na svou pravou stranu.
Během sezóny pustil několik laciných gólů.
Ve finále málem předvedl enormní kiks.
Mauro Silva střílí. Pagliucovi vypadává míč!
Odráží se od tyče!
Ta tyč mi zachránila reputaci.
Protože kdyby padl gól a my prohráli 0:1…
Asi by to nebyl konec mojí kariéry, ale byla by to obří kaňka.
Lidi si pamatují, jak líbám tu tyč. Ale tu chybu si nikdo nepamatuje.
Věděli jsme, že to bude vyrovnaný zápas.
Měli zkušené a kvalitní hráče.
Itálie útočí.
Baggio střílí vedle.
Skončilo 90 minut. Bylo 36 stupňů Celsia.
Rozhodčí nechtěl nic riskovat.
Nula nula proti Itálii.
Italský tým všichni odepisovali,
ale přesto procházel turnajem dál a dál. Baggio se zranil
a ani to je nezastavilo. Baggio hrál i přes bolest dál.
Ale bylo to finále a finále mistrovství světa nehrajete každý den.
Na stadionu Rose Bowl začíná být dusno.
První poločas skončil 0:0, druhý poločas skončil 0:0.
V prodloužení jsme spálili několik šancí.
Brazílie centruje. Nebezpečná situace! Míč končí v zámezí!
Romário střílí. Pagliuca vyráží jeho střelu.
Romário nedal naprostou tutovku.
Přihrávka na nekrytého Romária. Na tuhle šanci čekal! Minul!
Nedal jsem jednu z nejlehčích šancí v historii MS. A nedali jsme dvě další.
Po nástupu na hřiště
jsem se podíval na skóre. „Mám posledních 15 minut na to,
abych dal gól.“
Během jedné akce jsem procházel obranou
a najednou jsem měl možnost střílet na odkrytou branku.
Viola proniká do vápna a běží doleva.
Chtěl jsem to dát Romáriovi.
Poslední šance. Romário střílí…
Lidi se mě dodnes ptají, proč jsem tehdy nevystřelil.
Ne, udělal, co musel. Musel mi ten míč přihrát.
Byl jsem hvězda týmu, nejlepší střelec. To já měl rozhodnout.
Ale bohužel jsem nedokázal dát branku.
V prodloužení jsme nerozhodli, tak došlo na penalty.
Konec zápasu.
Vůbec poprvé o vítězi mistrovství světa rozhodnou penalty.
Poprvé v historii.
A v tom vedru to bylo ještě intenzivnější. Panovala tam dost vypjatá atmosféra.
Začalo mi být špatně.
Protože to bylo hodně vypjaté.
Ke konci jsme už sotva chodili.
Museli jsme stát na patách, protože chodidla byla v jednom ohni.
Pamatuju si, že když skončilo prodloužení,
Parreira si se mnou šel promluvit.
„Márcio, půjdeš jako první?“ „Jasně.“
Parreira si to namířil ke mně a já si říkal: „Bože, vybere si mě.“
Je to obří zodpovědnost.
Penaltu měl zahrávat ještě jeden hráč,
ale řekl mi, že to nedokáže. Nevzpomínám si, kdo to byl.
„Nedokážu to, protože po 120 minutách hry
mám nohy jako z olova.“
Nejlepší je vybrat si ty, kteří na to mají koule.
Romário penalty vůbec netrénoval a oznámil jim, že chce taky kopat.
Odpověděli mu: „Dobře.“
Penalty jsem moc nekopal. Za kariéru tak čtyři.
„Taky budeš kopat, Bebeto?“ Šel za všema.
Přišel až ke mně.
Povídám: „Jasně. Ale budu kopat jako první.“
To jsem mu řekl.
A on na to: „Ne, půjdeš jako poslední.“
Teď je to na tobě, Taffarele. Brazílie je s tebou.
Pod tlakem jsou střelci, ne brankaři. Brankář má podle mě mnohem víc co získat.
Exekutoři penalt
přemýšlí jinak než ti, co je chytají.
I když nejdete zahrávat penaltu,
srdce se vám zastaví a nejste schopní ani fandit.
Střílí Baresi. Netrefil!
Do toho, Brazílie!
Představte si lidi doma.
Jak museli mít nervy v kýblu.
To napětí se dá krájet.
Ale pro brankáře je to jiné.
Rozebíhá se Márcio Santos.
Za Itálii kopal první Baresi.
Netrefil. Dodnes nenašli ten míč.
Vyletěl pryč ze stadionu.
Všichni se drží za ruce.
Hráči se drží kolem ramen. Celá Brazílie je jednotná.
K míči se rozebíhá Márcio Santos. Pagliuca ho vychytal.
Propadli jsme naprostému zoufalství.
Aspoň jsem trefil branku.
Mířil jsem doleva.
Myslím, že jsem to skvěle chytil,
ale hlavně jsem pomohl týmu přiblížit se k vítězství.
Na trénincích penalty nejlíp zahrával Márcio Santos.
A první penaltu nedal.
Byli jsme ještě pod větším tlakem.
Nedal jsem penaltu, takže se de facto začínalo od nuly.
Může se stát cokoli. Musíte být připravení na vše.
Dokud se neodkopou všechny penalty, nemáte vůbec nic jistého.
Může se stát cokoli.
Bylo mi 22 let.
Vůbec poprvé ve své kariéře jsem zahrával penaltu.
Albertini si staví míč.
Nebyl jsem klidný.
Klid je něco externího.
Bez rozběhu.
Itálie proměňuje.
Když jsem tu penaltu dal,
měl jsem docela radost.
Šíleně se mi ulevilo.
- Tuhle penaltu Taffarel chytí! - No tak!
Romário říkal, že se sice ničeho nebojí, ale že v tu chvíli se bál.
Romário proti Pagliucovi. Do toho!
Bylo to strašně náročné.
Všechna zodpovědnost byla na mně.
Brazílie 24 let nevyhrála mistrovství světa.
Pagliuca se připravuje.
Člověk se musí soustředit
a musí mít naprosto čistou hlavu.
Musíte předstírat, že jste sami a nic neslyšíte.
A to jsem dokázal.
Pravačka! Gól!
Do toho, Brazílie!
Míč se odrazil od tyčky do sítě. Prý z toho měl husinu.
Díkybohu to tam spadlo.
Ulevilo se mi, ale věděl jsem, že ještě není konec.
Slyšel jsem, jak to orazítkovalo tyč, a myslel jsem, že nedal gól.
Ale dal.
Vzal jsem si míč a vydal se k bráně.
Stál jsem před bránou a přemýšlel:
„Doprava, doleva, doprava, doleva?“
Těsně před rozehráním jsem se rozhodl.
Evani se připravuje.
Když jsem se připravoval na střelu,
napadlo mě, že nejlepší bude se do toho pořádně opřít.
Evani se rozbíhá. Prudká střela přímo doprostřed!
Míč letěl přímo doprostřed.
Brankář skočil na stranu…
a já skóroval.
Dva góly pro Itálii, jeden pro Brazílii.
Šel jsem jako třetí.
Teď bude zahrávat Branco.
Finále mistrovství světa 1994, 24 let čekání na trofej.
Sledovala to celá země. Ležela na mně tíha všeho toho očekávání a zodpovědnosti.
Myslím přímo na mně. Po tom všem, čím jsem si prošel.
Před očima vám proběhne život.
Vidíte film svého života. Co všechno vás tam dostalo.
Rodina, přátelé, všechno, celá země.
Penaltu bude zahrávat Branco.
Připravuje se na dlouhý rozběh.
S tím rozběhem si myslel, že to tam napálím.
Takže aby to mohl chytit, bude muset brzo skočit.
Čekal jsem, až si vybere stranu. A pak umístím svou střelu. Šílené rozhodnutí.
Rozeběhl jsem se a…
blížil jsem se k míči,
ale brankář se vůbec nehýbal.
A když jsem byl dva, tři kroky od míče…
Udělal tohle a odkryl svou levou stranu.
Branco střílí!
Brazílie proměňuje!
Instinkt mi velel vybrat si stranu. Dost mě to překvapilo.
Kdybych netrefil,
žil bych na karibském ostrově. Do Brazílie bych se už nevrátil.
Do toho, Massaro!
Taffarela jsem znal celou jeho kariéru. Pak mi řekl,
že první dvě penalty chtěl ze všech sil chytit,
takže se pohnul až moc brzo a nechytil je.
Ale pak si řekl, že se musí uklidnit a soustředit se. A nehnout se moc brzo.
Míč má Massaro. Taffarel vypadá soustředěně.
Výborný Taffarelův zákrok! Do toho, Brazílie!
Jako další šel Dunga. Říkám si: „Bože, na řadě je kapitán. Není to technik.“
Představte si, jaká tíha ležela na Dungových bedrech, když šel k brance.
V hlavě musel ujít tisíc kilometrů. Trvalo mu to celou věčnost.
Do toho, Dungo. Dělá pár kroků zpátky.
Chtěl jsem přepsat svou historii v nároďáku, stát se mistrem světa,
zapsat se do historie své země, přinést lidem radost
a zahrávat rozhodující penaltu.
Rozbíhá se a posílá tvrdou střelu. Gól!
Trénoval jsem na to. Musel jsem tu penaltu kopat.
Musím to trefit do horní části, kam brankář nedosáhne.
Dunga to napálil doprostřed. Myslel jsem, že to pošle do rohu.
Ty střelce jsem moc dobře neznal.
Nebylo to jako dneska, kdy si můžete všechny nastudovat.
Neznal jsem je, takže to bylo o intuici
a o štěstí.
Bohužel jsem skočil na špatnou stranu.
Na tom mistrovství jsme se doplňovali a měli k sobě velký respekt.
Všichni jsme chtěli předvádět co nejlepší výkony, aby tým vyhrával.
Penaltu bude zahrávat Baggio.
Jestli to Taffarel chytí, Brazílie získá čtvrtý titul.
Baggio proti Taffarelovi.
Baggio byl specialista na penalty,
ale pro všechny to byla vážně stresující situace.
Chyť to, ty parchante!
Roberto Baggio.
Fenomenální střelec. Většinou střílel dost nízko.
To jenom dokazuje, pod jakým tlakem jsou exekutoři penalt.
Brazílie vede nad Itálií 3:2.
Baggio se rozbíhá.
Penalta vám může změnit život.
Běží k míči, střílí a… je rozhodnuto!
Finále je u konce! Brazílie!
Brazílie vyhrála svůj čtvrtý titul!
Dokázali jsme to! Díky, Brazílie! Jsme čtyřnásobní mistři!
„Jsme mistři!“
Byl to jeden z nejšťastnějších okamžiků mého života.
Čtyřnásobní mistři!
Splnil se mi dětský sen.
Brazílie se stává čtyřnásobným mistrem světa!
Dodnes je to nejšťastnější okamžik mého života.
Brazílie vládne světovému fotbalu! Je to oficiální!
Kdyby někdo z nás dal vítězný gól, byl by z něj hrdina čtvrtého vítězného MS.
Vyhráli jsme, když Baggio přestřelil. Takže čtvrtý titul patřil celému týmu.
Díky pracovitosti, pospolitosti, odolnosti a fanouškům.
Často jsme vás kritizovali,
ale ukázal jste svou vnitřní sílu.
Jste muž na správném místě. Děkujeme vám, Parreiro.
Nikdo nám nevěřil, ale dokázali jsme to.
Věřili jsme si.
Odvaha, oddanost
a láska k žlutému dresu.
A aby ten moment byl ještě emotivnější,
hráči tam přinesli…
transparent pro Ayrtona Sennu.
Brazílie ten titul opravdu potřebovala.
Stálo tam: „Senno, tenhle závod jsme vyhráli s tebou.“
Ayrton Senna zůstane v srdcích Brazilců navždy šampiónem.
Hráči mu vzdávají hold.
„Senno, tenhle závod jsme vyhráli s tebou.
Čtvrtý titul je náš .“ Přemáhají mě emoce.
Když jsme vyhráli, šli jsme tam nahoru.
Až tamhle nahoru. Šli jsme si pro trofej a slavili jsme.
Náš kapitán Dunga všechno změnil k lepšímu.
V roce 1990 mu to dali sežrat.
„Dungova éra.“ V roce 1994 zvedl nad hlavu trofej pro mistry světa.
Mistrem se nestanete s trofejí v ruce. Ale když poctivě trénujete a dřete.
Ano, Dungo! Zvedni tu trofej.
Jsme mistři světa.
Čtyřnásobní mistři světa!
Nikdy by mě nenapadlo, že opustím Bagé na hranici s Uruguayí.
Je to 60 kilometrů od Uruguaye na jihu Brazílie.
Že to městečko opustím a že dobyju svět.
Je to neuvěřitelné.
Romário je v slzách.
Tvrdili, že mu chybí disciplína, že tohle nebere vážně.
Dokázal, že se pletli.
Bylo to vítězství pro moje rodiče a pro rodiče těch kluků.
Vítězství pro generaci, která si v roce 1990 prošla peklem.
Na tohle nikdo nikdy nezapomene.
Proto tady s vámi dnes mluvím.
Sešel jsem po těch obrovských schodech s trofejí v ruce.
Všem jsem říkal: „Klidně se trofeje dotýkejte, je naše.“
Viděl to celý svět. Na ten moment nikdy nezapomenu.
Trofej pro mistry světa je naše. Patří našemu národnímu týmu.
Tým byl tak odhodlaný. Neskutečně radostná chvíle pro Brazílii.
- Gratuluju, mistři! - Dneska se bude slavit.
Čeká nás obrovskej mejdan.
- To si piš! - Taky jsem slyšel.
- Gratuluju, Mauro! Kámo! - Díky.
- Jseš borec, Mauro! - Všechny dluhy jsou splacený.
Hej, Leo. Gratuluju, kámo!
Dokázal jsi to, chlape!
Ronaldo! Je ti teprve 17 a už jseš mistr světa, kámo!
Márcio, jseš frajer! Jseš král.
Jsme čtyřnásobní mistři! Dokázali jsme to!
Chtěli nás zničit, ale Bůh je spravedlivej.
- Gratuluju, Moro. - Díky za všechno, Jorginho.
- Opravdu. - Tak jo.
Na světě jsou jenom dva čtyřnásobní mistři: Brazílie a Zagallo!
- Jo! - Jo!
Díky!
Čtyřnásobní mistři!
ČTYŘNÁSOBNÍ MISTŘI SVĚTA VE FOTBALE
Už nám tam dali čtvrtou hvězdu!
17. ČERVENCE 1994
18. ČERVENCE 1994
„Přátelé navždycky.“
To je dodnes naše motto.
Jsme v Brazílii. Jsme v brazilském vzdušném prostoru.
Najednou vidíme dvě stíhačky.
Doprovázely nás vojenské letouny.
A pak nás přivítali jako válečné hrdiny.
Po mistrovství světa jsme napřed letěli do města Recife.
Abychom poděkovali místním.
Za to, jak na nás byli milí.
Protože všechno začalo tam.
Pilot řekl:
„Tam dole na vás čeká milion lidí.“
Když letadlo začalo klesat a my to viděli,
uronil jsem první slzu štěstí.
Když jsme se vrátili do Brazílie a viděli to šílenství…
Nikdy na to nezapomenu.
Ani nikdo další, kdo u toho byl.
Bylo to fantastické. Fenomenální.
Stál jsem vedle prezidenta, celníka a tak dál.
Přiběhl k nám nějaký člen ochranky. Byl celý zpocený a říká:
„Lidi se dostávají přes plot na letišti.
Nemají tady co dělat.“
Koukali jsme na budovy a všichni…
kolébali miminko.
Všichni měli obrovskou radost.
Tehdejší puberťáci říkali, že vůbec poprvé viděli Brazílii vyhrát mistrovství světa.
To říkali jako první. Pro ty děti to tak moc znamenalo.
Pro celou zemi to byla naděje.
Když jsme viděli tu radost, říkali jsme si:
„Ty čtyři roky byly fakt náročné.
Trénovali jsme, hodně jsme toho obětovali, ale stálo to za to.
Všem těm lidem jsme přinesli radost.
Chtějí jenom slavit. Nic víc nepotřebují.
Nemyslí na to, jestli jsou bohatí nebo chudí,
v co věří a jakému klubu fandí. Ne. Všichni jsme šťastní. Spojilo nás to.“
Nikdo tak důležitého vítězství nedosáhne bez silného týmu.
Vyhrál kolektiv, vyhrála společnost. A všichni lidé v naší zemi.
Je hezké to znovu prožít.
Byli jsme mezi lidmi.
Pamatuju si jednoho kluka na stromě. Strašně brečel.
Všichni se na něj podívali.
Byla to těžká chvíle.
Ta chvíle byla vážně…
A lidé to chápali.
Brazílie!
Je to k nezaplacení.
Když o tom mluvím, jsem dojatý, protože to byl vážně silný zážitek.
Bylo to něco…
Všechno to úsilí stálo za to.
Jakmile o tom začnu mluvit, dojme mě to.
Čtyřnásobní mistři!
20. ČERVENCE 1994
V hloubi duše jsem nikdy nepřestal slavit.
Po tom všem, co se stalo…
Náš tým prostě musel věřit. A to přesně se stalo. Věřili jsme.
Museli jsme našemu fotbalu a naší zemi vrátit naději.
18. ČERVENCE 1994
Překlad titulků: Jakub Doležal