Downloaded from YTS.BZ
Brasilien kan komme i front nu.
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Kaptajnen placerer omhyggeligt bolden.
Italien har scoret på to ud af fire straffespark.
Dunga skal sparke.
Det her er et afgørende øjeblik.
Jeg var nervøs og tænkte: "Hvis jeg brænder, kan jeg ikke tage hjem."
Men på samme tid huskede jeg, at jeg havde bedt om at få den mulighed.
Her kommer Dunga.
SÃO PAULO BRASILIEN
VM 94 GILMAR
Jeg har otte timers optagelser bag om kulisserne.
Jeg har mange ting.
Det her fortæller hele historien i detaljer. Det var en anden tid.
Der findes ikke en afspiller længere. Jeg har mange ting.
Jeg begyndte at filme, og vi lavede et arkiv over alt, der skete.
Jeg fik en idé.
Hvad, hvis vi viste nye optagelser?
Indefra i omklædningsrummet og til holdmøderne.
De gode og dårlige øjeblikke. Alt.
Den her gruppe holdt sammen og overvandt svære stunder,
da mange ville se os fejle. Vi lader det ikke ske.
-Hvad var det? -Vores meget komfortable bus.
Det var en almindelig bus med drejekors og det hele.
Alt det, vi oplevede i de måneder…
Vi var sammen i omkring to, tre måneder.
Det skulle vi filme.
FOR FØRSTE GANG I 30 ÅR SES OPTAGELSER FILMET AF SPILLERNE SELV
-Vi gør det! -Hvad er der til frokost?
-Makaroni!
Vi spillede i Italien, så det var makaroni.
Det er opvarmningen. Vi var meget nervøse.
Jeg var fem år gammel, næsten seks, da jeg så VM i 1970.
Her kommer Pelé! Mål!
Som barn tænkte jeg:
"Jeg bliver verdensmester en dag. Jeg spiller på Seleção."
Brasilien er tredobbelt verdensmester!
Efter 24 år mødes Brasilien og Italien igen i en VM-finale.
Det er VM i 1994 i USA.
To årtier senere.
Kun os, der var til stede, kan beskrive den følelse.
Det er Brasilien mod Italien.
Vi er ét skridt fra den titel, som alle…
Firedobbelte mestre! Til dem, der hepper imod os! Firedobbelte!
Jeg ville være verdensmester og skrive historie.
Når jeg tog den trøje på, ændrede noget sig.
Høje forventninger.
Hvis vi ikke vandt VM, ville vi være fiaskoer.
Pres, krav.
-De spiller skidt. -Skrub hjem, Parreira!
Brasiliansk fodbold blev ødelagt i 1994.
Vi havde ikke vundet i 24 år. Det er lang tid for Brasilien.
Alle husker, at jeg kyssede stolpen, men de husker ikke min fejl.
Det første VM, der blev afgjort på straffe.
Da jeg tog straffesparket, var jeg nærmest ikke ved bevidsthed.
Vores folk er hårdtarbejdende og har lidt længe.
Jeg tænkte: "Jeg må bringe glæde til mit folk."
VM skulle bringe glæde til mit folk.
Så jeg ville gøre det hele en gang til. Jeg fortryder ingenting.
Den fjerde titel.
"Her var jeg, da det skete." "Jeg var sammen med min far." "Jeg var…"
Alle husker, hvor de var, da den kamp blev spillet.
Vi var meget opsatte på at blive verdensmestre.
Man skal have stor kontrol over sine følelser.
Et straffespark kan ændre dit liv.
Hvis Taffarel redder, er Brasilien mestre.
Baggio gør sig klar til at sparke.
VM 1994: BRASILIENS STORE COMEBACK
FIRE ÅR TIDLIGERE
Brasilien gør sig klar til at fejre kampen mellem Argentina og Brasilien
i ottendedelsfinalen til VM i 1990.
Meget spændende.
Brasilien og Argentina, en legendarisk rivalisering.
Til et VM skal du spille uden at lave fejl og med præcision.
For de har 11 gode spillere, og to eller tre af dem er afgørende.
Hvis du begår en fejl over for den spiller, er løbet kørt.
Hvis vi ikke lukker et mål ind, scorer vi.
Kampen mellem Brasilien og Argentina er fløjtet i gang!
Brasilien spillede bedst,
og Argentina havde én chance. Og hvem fik chancen?
Her kommer Maradona.
Et geni. Du kan intet gøre. Sådan er fodbold.
Maradona løber væk fra Dunga.
Nu skal han være forsigtig. Han afleverer til Caniggia.
Han dribler forbi Taffarel og scorer!
Brasilien er ude af VM i 1990.
Mange græder over nederlaget.
Nu kan vi blot vente til næste VM om fire år.
Da Brasilien tabte, angreb folk både Lazaroni
og mig.
Hvorfor Dunga-æraen?
Fordi det symboliserede en æra,
hvor Seleção var mere kendt for deres defensiv end deres kreativitet.
Vi skulle have skiftet træner.
Hvis brasilianerne vælger træneren, får han nemmere ved at passe sit job.
Man vælger ikke at være træner for Seleção.
Man bliver inviteret.
Parreira brugte dagen på Hilton Hotel i Rom.
Han talte meget med Pelé, men ville ikke give interviews.
Da Parreira blev valgt som træner, sagde han:
"Jeg gør det på én betingelse. Jeg tager Zagallo med mig."
Vi har kendt hinanden siden VM i 1970.
Hans ord var visdomsperler.
Vi kunne lide hinanden og kunne enes,
men først og fremmest gjorde vi vores bedste for Seleção.
PARREIRA SKAL LEDE SELEÇÃO.
HELTE ZINHO
Forberedelserne begyndte efter VM i 1990.
De samlede holdet, der skulle vinde den fjerde titel.
VM-kvalifikationen var helt anderledes dengang.
Hver kamp var afgørende.
Mange ventede på Seleção ved hotellet.
Raí blev endda kysset af fans.
Der var fire år mellem VM-slutrunderne.
I 1991 var jeg i god form og førte an i genopbygningen til 1994.
Kampen starter i La Paz.
Brasilien havde aldrig tabt en kvalifikationskamp.
Fare på færde. Pas på, Taffarel. Træk dig ikke, Taffarel.
Det er et stærkt skud. Mål til Bolivia.
Det var Brasiliens første nederlag i en kvalifikationskamp.
Brasilien vender hjem og søger forklaringer på nedturen.
Folk troede ikke på den generation.
Efter næsten 40 år med VM-kvalifikationskampe
led Brasilien første nederlag.
Da vi kom hjem, spillede vi mod Ecuador på Morumbi-stadion.
Folk buhede af os hele kampen.
Det skabte et meget fjendtligt miljø.
Her er grunden til, at de buher.
Parreira sagde, de to ikke kan spille sammen.
De satte spørgsmålstegn ved træneren og hans stil.
-Parreira er dårlig. -De bør skifte træner.
Jeg kan ikke lide Seleção.
Pressen ville have Parreira og Zagallo ud.
Men vi troede på dem.
Landsholdet troede på dem.
Parreira ud!
Vi holdt et aftenmøde med Parreira i Granja Comary.
Landsholdets træningslejr.
"Parreira, stop engang."
"Hvad mener du med, at du vil sige din stilling op?"
Det var en måde at styrke det engagement på.
"Vi fortsætter, Parreira. Vi vil være verdensmestre."
Beslutningens øjeblik.
Vi skulle spille i Recife. Jeg appellerede til Pernambuco-fansene.
"Vi har brug for jer."
Og da vi ankom til Recife, så vi noget ekstraordinært.
Lufthavnen var proppet med mennesker, og vi fik en varm velkomst.
Vi blev fejret. De krammede os og var meget kærlige.
Der var vel 5.000 mennesker, der ventede og råbte vores navne.
Raí!
Alt er klar til kampen på søndag. Jeg kan mærke varmen her i Recife.
"Du er hjemme. Vi elsker dig."
Spillerne behøver varme. Det gør vi alle. Vores familier…
Vores venner fra Recife kom os til undsætning.
Brasilien!
Der er solgt 69.000 billetter til morgendagens kamp.
Fra det øjeblik var der noget, der ændrede sig.
Ricardo Rocha foreslog,
at vi skulle udtrykke, hvordan vi havde det på banen.
Vi holdt i hånd.
Landsholdet går på banen på en anderledes måde.
Måske holder de i hånd for at gengælde den kærlighed,
som folk i Pernambuco har vist holdet.
Så de holder hinanden i hånden for at vise, at sådan vil de spille.
Vi kendte vores potentiale.
Vi vidste, hvad vi var i stand til.
Vi viste os virkelig frem den dag.
Kom så! Mål!
Se! Mål!
Mål!
Se! Mål!
Det ville være perfekt! Mål!
Brasiliens sjette mål.
Det er vores svar til dem, der beklagede sig.
Men så kom den afgørende kamp.
Den sidste kvalifikationskamp var imod Uruguay på Maracanã.
Så går det løs.
Maracanaço.
1950.
"Nej, ikke igen!"
Hvis vi tabte kampen, var vi ude.
Seleção kan skrive et endnu sørgeligere kapitel
og udelade Brasilien fra en VM-slutrunde for allerførste gang.
Jeg er sikker på, at vi kvalificerer os.
Hvis vi ikke kvalificerer os, så bare luk landet ned.
I samtlige interviews: "Hvad med Romário?" Jeg sagde: "Han kommer, når det er tid."
Romário!
Folk råber på Romário.
Romário gjorde det godt i Barcelona. Han var god i Europa.
Og alle vidste, hvor vigtig Romário var.
Jeg forventede faktisk at blive udtaget,
fordi Brasiliens situation var svær.
BRASILIEN BEDER ROMÁRIO KOMME TILBAGE
De blev presset til det.
Zagallo og Parreira ringede og sagde:
"Bebeto, vi overvejer at udtage Romário."
Trænerholdet spurgte ham, hvad han tænkte om det.
Han sagde: "Ja, udtag ham."
Bebeto har altid været en af mine bedste venner i fodbold.
Og min bedste partner på banen.
Kun to duoer har aldrig tabt, når de spillede sammen på seniorlansholdet.
Ved du hvem?
Pelé og Garrincha, Bebeto og Romário.
Hvis vi ikke udtog Romário og tabte imod Uruguay
og så ikke kom til VM for førte gang nogensinde?
Så var det slut.
Jeg føler mig vigtig.
Hvis vi ikke får det resultat, som vi ønsker, får jeg skylden.
Det er jeg klar til.
Jeg svarede på banen, så jeg behøvede ikke sige et ord.
Holdet er på banen.
Så kom den afgørende uge mod Uruguay.
Jeg behøver kun være vigtig, når det gælder.
Og når det gjaldt, var jeg vigtig.
Vi er i gang.
Han vender med bolden, og Maracanã går amok.
Romário sagde til mig:
"Jeg vil lave en tunnel.
Jeg vil lave en sombrero og score to gange, Ricardo."
Jeg ville gøre alt det for virkelig at lave et show.
Slut på første halvleg.
I tunnellen spurgte jeg ham: "Hvad med målet?"
"Jeg scorer i anden halvleg."
Bebeto med et indlæg.
Perfekt indlæg. Det var nærmere en aflevering.
Bebetos indlæg kommer til Romário.
Mål!
Jeg hoppede kun en smule og headede bolden nedad.
Romário scorer på hovedstød.
Et mål til Brasilien.
Romário kom først.
Jeg havde en imponerende fart dengang.
Tæt på målmanden prikkede jeg til bolden.
Jeg løb den vej, han ikke dækkede.
Han prøvede at slå mig sådan her, men jeg var for hurtig.
Romário kom først.
Hvad så nu? Se målet!
Prik den ind!
Mål!
BRASILIEN 2 - 0 URUGUAY
Kampen er slut. Hør lige!
Det er et stempel i Brasiliens pas!
Ja, Brasilien. Vi skal med til VM.
Hold da kæft. Vi er sgu kvalificeret.
I den gruppe følte jeg, især fordi vi tabte i 1990,
at vi ikke ville tabe mere.
Det vigtigste er, at Brasilien vandt, og at vi skal til VM.
Brasilien har kvalificeret sig til VM i USA.
Det er fedt, skat.
Det kunne have været lidt bedre, men nu skal vi feste og drikke øl.
Alt, hvad jeg har i livet, skyldes fodbold.
Jeg har haft et bånd til bolden, siden jeg blev født.
Fodbold afspejler landets situation
eller samfundet.
Det brasilianske folk er et lidende folk.
De er beslutsomme og hårdtarbejdende.
Livet her er ikke nemt. Det er et meget stort land.
Og fodbold er vores stolthed og glæde.
Brasilien er kendt som fodboldens land.
Folk her ånder fodbold og elsker fodbold.
Alle i Brasilien drømmer om at blive fodboldspiller.
Vi skulle spille i Paris
mod Paris Saint-Germain, Raís hold.
Og da jeg kom til træningslejren,
var de alle meget triste.
Da hørte jeg, at der var sket en frygtelig ulykke.
En stor atlet og min ven var død.
Han var helt sikkert blevet den bedste i verden. Dener.
Her kommer Dener i fuld fart.
Han dribler forbi forsvareren og målmanden.
Vi ser ikke en spiller som Dener hver dag.
Han var fænomenal. Han udfordrede tyngdeloven med sine bevægelser.
Klokken 5.15. Om ti eller 15 minutter ville Dener have været hjemme.
Min far blev kørt fra São Paulo til Rio de Janeiro.
Og 15 minutter fra sit hjem
faldt chaufføren i søvn, kørte ind i et træ, og min far døde.
Desværre har vi mistet endnu en kollega i en bilulykke.
Vi modtog nyheden den samme morgen.
Han ville uden tvivl have været der med os.
Han ville helt sikkert være blevet udtaget.
Han ville være blevet en VM-stjerne, men skæbnen ville det anderledes.
Den kamp blev sparket i gang af Ayrton Senna.
Der er den store Ayrton Senna, Formel 1-køreren,
som er her for at sparke kampen i gang.
Kom så, Ayrton. Træd på speederen. Et vink til publikum.
Tak, fordi du støtter det brasilianske landshold.
Han var tredobbelt mester. Ligesom Brasilien.
Han ville vinde sin fjerde titel, ligesom os. Vi ville gøre vores bedste.
Vi indgik en pagt.
Lige nu har vi nok en bedre chance i fodbold end i Formel 1.
Vi stoppede hver søndag
for at se Ayrton køre.
Han var vores store helt.
Han var brasilianernes glæde om søndagen.
Femten dage senere, den 1. maj, døde han i en ulykke.
BRASILIEN SØRGER
OVER EN MILLION SIGER FARVEL TIL SENNA.
TIL VORES HELT
Tabet af Senna var ødelæggende.
Brasilien gik igennem en meget trist tid. Meget trist.
Efter Sennas og Deners død
prøvede vi at omgøre en svær tid, et stort tab og en stor smerte,
til styrke, så vi kunne holde fokus
og aldrig give op.
Efter tabet af Ayrton følte vi, at vi repræsenterede et land i uro.
Brasilien gik igennem en svær tid.
Og fodbold, Seleção, var det brasilianske folks håb
for at få et øjebliks glæde.
Så da vi blev udtaget, havde vi kun ét mål for øje.
At komme hjem med pokalen,
så vi kunne få et smil frem på vores landsmænds læber.
VERDEN RETTER BLIKKET MOD USA BRASILIEN HAR ÉT SIDSTE HÅB
Du var der ikke.
Jeg var den første, der steg om bord med kameraet.
BRASILIEN JAGTER SIN FJERDE TITEL
Jeg filmede alle, så jeg har optagelser. Jeg synes, det var skønt.
En barndomsdrøm gik i opfyldelse.
Når man arbejder som en gruppe,
er det vigtigste, at alle har den samme filosofi.
Hvad er det, vi vil?
Vi vil være verdensmestre.
USA
Det er anderledes at komme til USA for at spille et VM.
For bolden er ikke så rund der.
At tage til VM og kunne spille og deltage…
Intet kan måle sig med det.
Vi lukkede ingen aviser eller magasiner ind.
Vi involverede os ikke i noget.
Vi trænede,
tog tilbage til hotellet, spiste aftensmad og frokost.
Og så trænede vi igen næste dag. Alle var fokuserede.
Vi vidste, at vi måtte tilpasse os,
og vi spekulerede på, hvordan folk ville reagere.
Brasilien er nummer et!
I dette land kunne man gå på gaden, og de fleste vidste ikke, hvad det var.
Man kunne spørge nogen: "Der er VM. Ved du, hvad det er?"
-Fodboldfan? -Nej.
-Skal du se kampene? -Nej, det skal jeg ikke.
-Jeg er ikke interesseret. -Skal du se en kamp til VM?
Jeg skal arbejde.
FIFA vil altid gøre spillet større, og FIFA så et marked i USA.
USA byder jer hjerteligt velkommen
til VM i USA i 1994!
De trommespillende, sambadansende fans fra Brasilien
har overtaget byen Los Gatos.
-Hvad har du lært af dem? -"Op, ned, træk og gå." Hvad end det er.
Hvad er det?
Op, ned, træk og gå!
Hvad betyder det?
BRASILIEN I DØDENS GRUPPE
Cameroun, Rusland og Sverige i gruppespillet.
Vi var meget nervøse før den første kamp mod Rusland.
Det var mit første VM. Det gjaldt også for Cafu, Leonardo og Márcio Santos.
Vi havde en stærk kerne fra 1990-holdet.
Det er starten på slutrunden. Vi spiller mod Rusland.
I starten… Den første kamp er nervepirrende for alle hold.
Vi vidste, at den første kamp var vigtig,
for hvis man vinder den, er man nærmest videre.
Og der er nervøsitet før den første kamp, som er svær.
BRASILIEN MOD RUSLAND GRUPPESPILLET
Jeg husker første skridt. Jeg kom ind som den første.
Da jeg trådte ind på banen med min højre fod, var det…
Jeg blinkede, og det var som en film.
Jeg så alt, vi havde været igennem for at komme til det VM.
Hele stadion var malet i gul og havde Brasiliens farver på.
Han laver tunnel på russeren.
Han holder på bolden.
Det var hårdt mod Rusland. Meget rodet.
Midterforsvareren Ricardo Rocha kan ikke spille videre.
Jeg blev skadet.
Det er vist en muskelskade.
VM var slut for mig.
Jeg ville ikke kun være den bedste, men også score mål.
En chance til Brasilien! Mål!
Holdet var talentfuldt og angreb. Vi skabte mange chancer.
Straffespark!
Raí sparker og scorer!
Vi startede godt, og det er afgørende til et VM.
Brasilien!
Kvalifikationen er næsten sikret efter tre point fra start.
Vi skal vinde igen for at gå videre.
-Kan vi regne med Ricardo Rocha? -Lægen har ikke tilset ham endnu.
Jeg tænkte: "Jeg rejser. Jeg kan ikke blive her."
Parreira og Zagallo kom hen og sagde: "Nej, vi har talt med spillerne. Bliv."
På det tidspunkt blev jeg et bindeled mellem spillerne, ledelsen og trænerne.
Jeg spiller ikke VM, men jeg skal hjælpe dem så godt, jeg kan.
Se bare videoerne med Jorginho.
Jeg sagde: "Sig, når jeg skal vende." Han sagde: "Nu!"
Da han lærte at køre bil.
Han fortælle historien om, da han kørte op ad en stejl bakke.
Men fordi han ikke kunne køre bil, stoppede han,
satte advarselstrekanten op og sagde: "Vi har et problem."
-Filmede I det? -Ja.
Når jeg siger: "Det er en raket," siger I: "Skud!"
CAMEROUN
Brasilien var målestokken for fodbold i hele verden.
De spillere… Vi så dem kun på TV. Det var fantastisk at spille imod dem.
Den 24. juni.
Stanford Stadium er igen fyldt med tusindvis af brasilianere.
Brasiliens anden kamp bliver imødeset med spænding.
Det er ikke nemt mod et afrikansk hold som Cameroun.
BRASILIEN MOD CAMEROUN GRUPPESPILLET
En stikning til Romário. Han satser alt…
De vidste, de kunne stole på mig. "Giv skiderikken bolden, så scorer han."
Kom nu! Mål!
Fin aflevering. Jorginho med indlægget.
Márcio Santos afslutter. Mål!
Jeg scorede og var nu blandt forsvarere, der havde scoret til et VM.
Der er ikke ret mange.
Romário gik efter det.
Hans aflevering lykkedes ikke. Så bolden endte hos mig.
Vinklen var ikke god, men jeg skød den ind.
Her kommer Bebeto. Han sparker! Mål!
BRASILIEN 3 - 0 CAMEROUN
Jeg var glad, da kampen sluttede.
Brasilien!
Har I bemærket, at Dunga er en anden spiller nu
end ved VM i Italien?
Brasiliens første mål i går, som satte sejrskursen,
kom fra en assist fra Dunga til Romário.
Fodbold er i høj fra en utopi.
I en gruppe er der personer, man enes bedre med og relaterer til.
Det betyder ikke, at man ikke kan med andre.
Man respekterer dem. Man er et hold.
Mennesker, der tænker forskelligt, men har det samme mål.
Romário drak eller røg aldrig.
Romários laster var kvinder og dans. Han elskede virkelig at danse.
Lad os se noget samba.
Jeg elskede at nyde livet. Det gør jeg stadig.
Kvinder har altid været min styrke.
Eller min svaghed.
Baixinho sneg sig ud, men han kom tilbage til tiden,
sov og fokuserede uden problemer.
Stop!
Lad os spille Salgueiro.
Fordi vi vandt de to første kampe,
var både vi og Sverige videre til næste runde.
Vi dystede om førstepladsen.
SVERIGE
Før VM i 1994 vidste vi, at vi havde et stærkt hold og havde opnået meget.
Tre-nul til Brasilien!
BRASILIEN MOD SVERIGE GRUPPESPILLET
Vi gik efter at vinde kampen.
Der er fare på færde. Et præcist skud. Mål!
Men de kom foran.
I anden halvleg kom Mazinho ind
for at beskytte forsvaret, så jeg kunne rykke frem.
Det var planen. Jeg trillede den til ham. Han var hurtig.
Her kommer Romário. Han skyder!
Mål!
Det var en svær kamp. Til sidst scorede jeg på en tåhyler.
Det blev uafgjort.
Et mål til hver nation.
Brasilien vandt gruppen.
Så skiftede Parreira til en mere konservativ formation.
Han tog Raí ud.
Jeg blev bænket, men jeg indså med det samme,
at det vigtigste var at tænke på holdet.
Da anføreren Raí forlod startopstillingen, tøvede vi ikke et sekund.
Det var indlysende. "Det er Dunga."
Jeg ændrede mig ikke, da jeg fik armbåndet.
Sådan havde jeg altid været. Min opførsel på banen.
Min strenghed og ledelsesstil havde intet med anførerrollen at gøre.
Meddelelsen blev givet af træner Parreira i søndags.
Men fansene er ikke tilfredse.
Vi er nemlig 220 millioner trænere.
Alle har en mening og et yndlingshold.
Alle har en yndlingsstjerne. En, som skiller sig ud.
Holdets præstation var forfærdelig.
Jeg heppede på jer og malede mig i ansigtet, men I var elendige.
Jeg ved, hvordan det er for fansene at heppe på deres hold.
De gør vilde ting. De er passionerede.
Jeg elsker fodbold.
Vi købte kun billetter til gruppespillet.
Jeg tænkte, at vi måske ikke ville gå videre, og vi…
Vi ville ikke være en måned i USA og se andre kampe.
Brasilien skulle spille mod USA den 4. juli i ottendedelsfinalen.
Det var forfærdeligt, fordi USA blev bedre til fodbold.
For USA er det en stor glæde.
De er blandt verdens bedste 16 hold
og fanger amerikanernes opmærksomhed på uafhængighedsdagen.
En fotograf på sidelinjen hørte Tab Ramos sige før kampen,
at brasilianerne ville gå, ligesom vi gjorde i Maracanã i 1950.
Skud!
Kom så, gutter! Lad os spille noget samba.
Skud!
Jeg har allerede lavet min reklame.
Præsenteret af…
Ting sker bare, og der er muligheder.
Branco er skadet og kan ikke spille. I morgen kan det være mig.
De har altid haft patriotisme i deres blodårer.
Firs procent af fansene på stadion var amerikanere.
USA!
Alt passer sammen.
Det er uafhængighedsdag. Vi spiller hjemme mod de bedste til et VM.
Vi har en chance.
Kampen mellem Brasilien og USA starter.
Deres hold var godt.
Taktisk var de perfekte, og de havde dygtige spillere.
Det betød noget.
Flot aflevering fra Tab Ramos til Thomas Dooley. Fare!
Det var en svær kamp, som svingede. Brasilien havde selvfølgelig bolden mere.
Med Bebeto og Romário oppe foran
ville vi snart score og vinde kampen.
Så vi var konkurrencedygtige. Det var en god kamp.
Tab Ramos og Leonardo kæmper om bolden…
Frispark begået af Leonardo.
Der er en smule tumult.
Rødt kort. Leonardo bliver udvist.
Og så blev han udvist.
I første halvleg.
Hele stadion stoppede.
De brasilianske fans stoppede for at se, hvad der skete. De kunne ikke tro det.
En spiller blev udvist.
Og når det sker, siger du: "Gud, hvad nu?"
Brasilien mister kontrollen. Nu er det meget svært.
Det er skuffende at se Leonardo opføre sig sådan.
Det var forfærdeligt, for vi indså, at vi kunne ryge hjem.
De rammer stolpen!
Slut på første halvleg.
Nok med Parreiras fodbold, for det er ikke brasiliansk fodbold.
Hvis vi røg ud efter Leonardos røde kort, kunne han aldrig tage hjem.
Efter første halvleg gik jeg ned i omklædningen.
"Hvor er Leonardo?"
Han sad under bruseren.
Jeg kiggede på ham og sagde: "Hey! Rejs dig så!"
Han græd virkelig meget. Jeg sagde: "Nu skal du høre.
Jeg skal nok score. Bare rolig, vi vinder den her kamp."
Vi vidste, vi skulle løbe dobbelt så meget.
Anden halvleg går i gang.
Bolden var bare ikke… Til sidst forstod jeg,
at jeg ikke ville score, for bolden ville ikke ind.
Romário sparker og…
Med ti mand bliver presset større.
Jeg spillede til højre, venstre, gennem midten.
Jeg kæmpede, angreb og forsvarede.
Kampen blev dramatisk.
Her kommer Romário. Han er vores eneste håb.
Romário løb fra midten af banen.
Jeg gjorde plads til, at han kunne spille bolden til mig.
Kom så, Romário!
Jeg blev ved at kigge på ham, og jeg fulgte forsvaren for at stå onside.
Tro på dig selv, Romário.
"Kom nu!" Jeg ventede og ventede.
De var på vej, og jeg tænkte: "Jeg ender med at være offside."
Jeg kiggede på deres bagerste mand.
Og så på Romário. På et splitsekund.
Jeg kunne ikke score, så jeg måtte aflevere til en, der kunne.
Romário afleverer til Bebeto…
Da han trillede den til mig, lavede jeg en vending.
Jeg så den enorme målmand.
"Det er nu eller aldrig."
Og Bebeto sparker!
Kom så! Mål!
Brasilien scorer! Mål!
Som altid var han meget præcis.
Ingen anden kunne have score sådan et mål.
Jeg satte den lige i hjørnet, hvor vandflaskerne normalt er.
Og det var det, mand.
Mål!
Jeg scorede og sagde til ham: "Jeg elsker dig."
Vi elskede hinanden. Der er forskellige typer kærlighed.
Og han ved, at det kom fra hjertet.
Det kom fra hjertet. Vi har stor kærlighed til hinanden.
Til dem alle sammen.
Det er en fornøjelse at se Brasilien spille på den måde.
Stadionet eksploderer i jubel.
Kom så, Brasilien!
Det mål var afgørende.
Jeg sagde til Jorginho: "Ingen kan tage den her titel fra os."
Da jeg kom ned i omklædningen, kom Leonardo hen og krammede mig.
Vi græd alle sammen.
Dommeren fløjter, og kampen mod USA er slut.
Brasilien går videre til kvartfinalen.
Kom så, Brasilien. Videre til kvartfinalen.
BRASILIEN 1 - 0 USA
FIFA gav backen Leonardo karantæne i fire kampe
og idømte ham en bøde på 10.000 schweizerfranc,
som er næsten 7.000 reais.
Da han lukkede sine ben, forsøgte jeg at komme rundt om ham,
og jeg trak i hans trøje.
Da jeg gjorde det, svingede han sin albue.
Jeg er en lavere spiller, og jeg lænede mig ned,
så da han svingede albuen, ramte den mig lige i hovedet
og flækkede mit kranie.
Jeg husker, at jeg lå på jorden,
og det føltes nærmest, som om et tog kørte forbi.
Inde i mit hoved.
Og så er der selve skaden, for jeg havde hovedpine i årevis bagefter.
Leonardo er en meget loyal fyr,
og han ville aldrig gøre sådan noget.
Man kender spillerne.
Nogle har dårlige intentioner, og Leonardo er ikke en af dem.
Jeg er rolig, for det var ikke med vilje.
Det var ikke min hensigt at gøre nogen ondt eller overfalde nogen.
Den brasilianske presse og det brasilianske folk vil altid have mere.
Det er ikke nok at vinde.
I sidste ende vandt vi.
Men at spille på den måde mod USA,
hvor vi var bange og ikke tog chancer, er svært at acceptere.
Jeg synes ikke, at vi kæmpede med det, men det var svært.
Mattheus blev født den 7. juli 1994.
Vi spillede mod Holland den 9.
Jeg var ikke til stede. Min svigerinde var på fødestuen,
og jeg holdt min telefon i en time og ventede på at høre min søn græde.
Han slappede vist først af…
Mattheus' navlestreng var viklet om hans hals.
Han var lidt lilla ved fødslen, og han var længe om at græde.
Da jeg endelig hørte ham græde, blev jeg begejstret.
Så tændte de for tv'et, og min kone dukkede op med min søn.
Det var bare så fedt.
Hun kan høre dig. Tal til hende.
Jeg er glad. Jeg er virkelig glad og…
Forhåbentlig kan jeg score et mål for Mattheus mod Holland.
Kan du se, hvor stor han er?
Han er skøn og smuk.
-Han ligner sin far, ikke? -Ja.
Men også sin mor, ikke?
Du vil have, at alle dine børn ligner dig.
"At være her og se min søn…
Gid jeg også kunne være der, men det bliver det værd," sagde jeg til hende.
Nadal, Ferrer,
Luis Enrique.
Jeg havde en slem betændelse i min iskiasnerve.
Jeg var ikke en starter. Det var Leonardo.
Han brugte hele VM på at komme sig.
Leonardo spillede, fordi Branco var skadet.
Så jeg sagde:
"Han kan ikke løbe på banen, men han kan løbe i poolen.
Jeg kan forbedre hans kondi i poolen."
De gav mig en tillidserklæring.
Jeg trænede i poolen med vest og et reb,
for jeg kunne ikke engang røre jorden på grund af min betændelse.
Jeg fik en del kritik for at udtage Branco.
Branco er i elendig fysisk form. Det ved alle.
Han har ikke spillet i 50 dage, og varmen er stadig uudholdelig.
Og da vi manglede en, tøvede jeg ikke med at sætte ham ind.
Og han leverede.
Vi møder snart Holland i en alt eller intet-kamp.
Branco er tilbage på holdet, og det skuffer nationen.
Bedre sent end aldrig.
Det er vigtigt at gengælde støtten
ved at spille godt og måske score et mål.
Det var et kapløb mod tiden.
HOLLAND
Selvom vi ikke spillede så godt i alle gruppespilskampene,
så voksede vi som gruppe.
Og vi blev bedre til at spille på den måde, vi ville spille.
Hvis vi spillede vores normale spil, kunne vi slå dem.
Vi vil give alt, og forhåbentlig kan vi overraske alle.
Brasilien skal passe på,
for det hollandske landshold er på vej op i modsætning til vores.
De virker til at have fundet et taktisk mønster og have god kemi.
Som vi alle ved, er Holland en fodboldmagt,
og de havde store spillere til det VM.
Vi havde store stjerner, men vi var klar.
Vi skal spille en rigtig god kamp og nå til semifinalen.
De besejrede os i 74, men vi vinder vores fjerde titel.
BRASILIEN MOD HOLLAND KVARTFINALEN
Vi havde set alle Hollands kampe.
I anden halvleg gik de i stå på grund af varmen.
Men det regnede dagen før kampen.
Temperaturen faldt med 20 grader, og det udlignede den fordel.
En journalist kom hen og gav os en seddel.
"Bed Parreira om ikke at sætte Branco ind."
Holdets svar var: "Vi siger god for Branco."
Så går det løs. Brasilien mod Holland.
Holland og Argentina er angrebshold og var på samme niveau som Brasilien.
Så den kamp var intens.
Jeg sparkede til bolden. Bebeto rørte den to gange,
og Romário prikkede den i mål.
Aldair til Bebeto. Bebeto til Romário. Romário får bolden, mål!
I forhold til teknikken var det Brasiliens bedste kamp.
Brasilien knuste Holland.
Bebeto insisterer og fortsætter. Han bliver ved.
Det er nu eller aldrig.
Jeg tog ingen chancer,
så jeg driblede forbi forsvareren, målmanden og løb den over linjen,
så jeg var sikker på at score.
Hvor er det smukt spillet!
Mål!
Jeg ville fejre det… Mattheus' fødsel var den eneste, jeg gik glip af.
Jeg tænkte: "Jeg lader, som om jeg vugger ham i armene."
En skøn fejring af Bebeto.
Så kom Romário og Mazinho, og jeg kiggede bare på dem.
Og vi alle tre gjorde det.
Din ven, som du elsker, og som elsker dig,
scorer et mål og gør det her for sin baby,
og du kan ikke lade være.
Det var som hans dåb.
Det er vidunderligt at være far.
Vi forstod det. "Hør, venner, vi må gøre noget anderledes."
Så begyndte vi at spille fodbold.
Det er farligt. Holland scorer.
Sikke et øjeblik.
Efter vi reducerede til 2-1, begyndte holdet at tro på det.
Aron Winter med hovedstødet. Og der er mål!
Kender du det, når et hold er på vej op, og det andet er på vej ned?
Det giver dig også troen på, at du kan vinde kampen.
Raí kommer ind for Mazinho. Kom så, Brasilien!
Raí lavede en glidende tackling.
Raí med en glidende tackling.
Han spillede hårdt. Vi sagde: "Rolig!"
"Du får rødt kort!"
Det var endnu et tegn på, at vi havde en solid gruppe.
Fordi Raí kunne være blevet sur.
Han var anføreren. Ikke Dunga.
Jeg tænkte ikke på presset som anfører.
Presset var, om vi kunne tage hjem til Brasilien.
Folk ville slå os ihjel, især efter 1990.
Så i det øjeblik var vores fokus at løse problemet.
Vi skal vinde kampen.
Derfra var det liv eller død.
Jeg satte mit højre ben mod hans,
kastede mig ned og fik frisparket.
Han sparkede mig, mens jeg lå ned. Vi kom op at tottes.
Og han satte en femmandsmur.
Branco tager frisparket.
Jeg tænkte: "Jeg skyder i hans hjørne."
For hans udsyn var delvist blokeret.
Jeg tænkte: "Det er nu eller aldrig." For det var mit øjeblik.
Da jeg tog frisparket, skruede jeg bolden, så den gik uden om muren.
Han skyder!
Mål!
Jeg fejrede det ved at pege på staben.
Dem alle sammen. Lægen, fysioterapeuterne.
Moraci, dem alle.
Da de scorede, blev vi knust.
Slutfløjtet lyder.
Takket være Branco og det sidste mål er Brasilien i semifinalen.
AYRTON SENNA: DET ER FOR DIG
Efter denne smukke sejr mod Holland,
kan vi endelig med sikkerhed sige,
at vi er et af de fire bedste hold i verden.
-Hvad så? -Hvordan går det?
Min ven! Nu er vi klar. Vi gjorde det. Al gæld er betalt.
Romário siger, at han scorede det mål.
-Siger han det? -Ja.
Jeg tænkte: "Hold da kæft." Den skide bold kom lige imod mig.
Hvis jeg siger det, bliver han sur.
Zagallo har noget, han vil sige.
Efter denne fantastiske sejr ved jeg, at vi vinder den fjerde titel.
Godt gået, hr. Kraftskud.
Sådan er fodbold. Du er oppe, og så er du nede.
Guddommelig retfærdighed, som man siger.
Branco, hvad er det vigtigste mål i din karriere?
Jeg vil nok kalde det klap i-målet. For det lukkede munden på mange.
Når man vinder, bliver fansene glade.
Brasilien spillede godt for første gang til dette VM. Fedt.
Jeg nød kampen i går. Den var god.
Han var en uventet helt. Branco fik fansene til at sluge deres ord.
Branco klarer det.
Og så begyndte vi at ændre mange journalisters holdning,
for de var alle imod os.
-Så Parreira gør det godt? -Han er begyndt på det.
Alle er enige om,
at træneren spillede en stor rolle i sejren over Holland.
Carlos Alberto Parreira gik fra at være et nul til en helt.
Dengang tænkte mange, også mig selv,
da Branco scorede det tredje mål mod Holland: "Åh gud, det sker."
Vi er i VM-semifinalen og ét skridt fra den fjerde titel.
Kom så, Brasilien. Børnene regner med jer.
Alle var glade. Det hold besad noget…
De er brødre, som fodbold og livet gav mig.
Parreira gjorde det klart, at det krævede mere end én for at vinde.
Måske kan en spiller vinde en kamp,
men man skal bruge et hold for at vinde VM.
Og så skal man være venner.
KOM SÅ, BRASILIEN!
Hvornår var Brasilien sidst i en VM-semifinale?
Det ved jeg ikke. Det gør jeg ikke.
Det ved jeg ikke.
Jeg har ikke tallene i hovedet, men om Gud vil det, kommer vi i finalen.
På det tidspunkt havde ingen af os spillere
været i en VM-semifinale.
Så det var en virkelig stor ting.
-Drømmer du om titlen? -Nej, vi er ikke i finalen endnu.
Kun finalisterne kan drømme om titlen.
Og vi ville være verdensmestre igen.
Vinderne af Sverige-Saudi-Arabien og Romanien-Argentina mødes i kvartfinalen,
og vinderen møder så Brasilien i semifinalen.
Vi gik efter at gå hele vejen, men desværre mødte vi Brasilien to gange.
Parreira og forsvarerne studerede dem, men der var ikke noget internet.
De studerede billeder og rapporter.
Han viste os, at Sverige spillede i to linjer på fire.
Det var svært at bryde igennem dem.
Vi måtte være tålmodige og spille gennem Mazinho og Zinho
for at bryde de linjer.
Romário og Bebeto skulle udvide deres…
De skulle finde hinanden, og vi skulle insistere.
Hvis vi slog indlæg fra baglinjen, ville vi score på et tidspunkt.
Husk, at vi overvandt den svære periode, fordi vi stod sammen.
Det er vigtigt. Lad os gøre det her, for pokker!
Alle de brasilianske fans er med os og holder i hånd.
Ja, for fanden! Lad os vinde!
Skud!
Se, hvad de har lavet på asfalten.
Tegninger og malerier.
En vej mod sejren, der er åben for fansenes passion.
Vi har brug for det.
Landet har brug for det boost, og jeg er sikker på, at vi vinder.
Brasilien mod Sverige. Brasilien holder i hånd.
Kampen starter på Rose Bowl.
Det er godt at spille mod Sverige, for de spiller virkelig.
Og de lader os spille.
Helt fra start følte jeg,
at vi var under angreb.
Romário kontrollerer bolden.
Mazinho skyder! Mazinho misser!
Målet ville bare ikke komme. Indtil slut,
hvor Jorginho lagde bolden ind. Romário stod der…
Det indlæg markerede mit liv.
Jeg havde et overblik over spillet.
Raí, som lige var blevet skiftet ind,
løb mod stolpen og tiltrak forsvarere.
Jorginho med indlægget. Han hopper. Og der er mål! Romário!
Jeg fandt Baixinho, og han var god.
Han headede den ned, og Ravelli var chanceløs.
Jeg står aldrig nær en spiller, som er højere end mig.
Så det var nemt for mig at hoppe og score det mål.
Mål til Brasilien!
Det var en eksplosion af glæde, for vi var i VM-finalen.
Det er slut.
Brasilien er i finalen efter 24 år.
Det bedste hold skabte flest chancer, så de fortjente det.
Okay, super.
Glæden er overvældende.
Ingen forlader stadion. Se lige den her fejring!
Fantastisk, Brasilien. Vi kan gøre det. Én kamp mere.
Brasilien er i finalen mod Italien, ligesom tilfældet var i 1970.
Sådan!
Det er den 13. i dag, for fanden!
Hør lige her.
Jorginho, vores nummer 2, løb ned til baglinjen
og lagde den ind til vores nummer 11, Romário.
Elleve plus to er tretten!
ITALIEN
Ja, vi følte, at vi kunne blive verdensmestre.
Men vi vidste, vi mødte Brasilien,
som traditionelt er svære at slå.
Det verdensmesterskab var helt utroligt.
Fyldt med op- og nedture.
ITALIENS REJSE I VM 1994
Når forventningerne er høje, er spændingsniveauet meget højt.
I første kamp spillede vi ikke godt af mange grunde.
Et kraftfuldt skud. Mål!
I den anden kamp spillede vi ti mod elleve, og vi skulle vinde.
Jeg var den første målmand i historien, der blev udvist.
Han lægger bolden ind. Dino Baggio scorer!
Med ti mand mod elleve udrettede Italien et mirakel.
Vi kunne ikke vinde mod Mexico.
Heldigvis gik vi videre som det bedste hold på tredjepladsen.
Det er en chance. Og mål!
Jeg tænkte allerede på min ferie, for vi var nærmest slået ud.
Præcis…
Folk siger, at Roberto Baggio flåede os ud fra flyet,
og det var præcis, hvad der skete.
Roberto Baggio udligner kampen.
Baggio leverer.
ITALIEN 2 - 1 NIGERIA OTTENDEDELSFINALEN
Spaniens spillestil forårsagede os altid mange problemer historisk set.
Men vores italienske kampånd
hjælper os altid med at overvinde udfordringer.
Det er den italienske karakter, ikke kun i fodbold.
Italien bliver altid stærkere efterhånden.
Man standser ikke en hest, der har momentum.
Vi var meget glade, efter vi havde oplevet så meget modgang.
Vi havde muligheden for at spille en vigtig og ekstraordinær kamp,
som VM-finalen er.
Så fik Baggio en mindre skade,
og vi vidste ikke, om han kunne spille i finalen.
Uden Baggio er Italien svagere. Som Brasilien uden Romário.
To afgørende personer i denne finale.
DUNGA SIGER: "AT NÅ TIL FINALEN ER MIN HÆVN."
Finalen stiller to giganter mod hinanden.
Begge lande har mystik, tradition, berømte spillere og passionerede fans.
I USA startede kampene klokken 16 eller 17 om eftermiddagen.
Folk var på gaden. Gaderne var malet. Der var flag overalt.
Og med den følelsesmæssige vægt af Ayrton Sennas død
og med Brasilien i krise, var landsholdet folkets glæde.
Selv hvis Brasilien taber, holder vi en fest for børnene.
Hvad tror I, børn? Vinder vi?
Ja!
Firedobbelte mestre.
Brasilien!
Vi har ventet længe på denne dag. Vi har ventet i 24 år.
Gå efter det, Brasilien, for vi venter i spænding.
Folk jubler og hepper på holdet.
Over 25.000 mennesker på Paulista Avenue.
Stemningen om bord på Brasiliens bus var meget anderledes.
De viste den italienske bus. De var alle seriøse og sad i jakkesæt.
Og vores bus var noget rod. Alle svedte før kampen.
Skud!
Sådan forbereder vi os til kampen.
Det er et adrenalinsus, som fjerner angsten.
Og vi havde et broderskab.
Det var bare magisk.
Det er en brasiliansk ting. Du skal ikke prøve at forstå det.
Ricardo var ham, der altid boostede vores moral.
Og vi stolede på ham.
Han lavede sjov,
men når vi skulle være seriøse, var han seriøs.
Gruppen besluttede det.
Det blev ikke besluttet individuelt, men kollektivt.
Sådan bør vi tænke!
Lad os holde sammen, holde i hånd og overføre denne sejrsånd til banen,
for vi er de bedste.
Man vinder ikke kun på kvalitet. Man vinder på balance og mental styrke.
Sulten efter at vinde og uselviskhed.
Jeg husker nogle af de møder, vi holdt.
"Vi er her fandeme for at vinde VM! Vi bliver mestre!
Alle skal gøre sin del. Ingen vinder alene.
Det handler om solidaritet!"
Sådan var det i 94, og sådan er det den dag i dag.
Jeg fik lidt ondt i maven. Holdet var en smule
anspændt og nervøst.
Jeg samlede holdet.
"Lad os takke Gud for, at vi er i finalen.
Og lad mig nævne nogle ting. En af dem er familie.
Lad os takke dem og det brasilianske folk. De fortjener titlen."
Jeg sagde: "Lad os være som de japanske piloter,
der kæmpede for deres land.
Hvis de så, at de havde 500 kilometer tilbage i tanken,
og de vidste, de skulle dø, når de løb tør, hvad gjorde de så?
De smed sig mod fjenden og døde for deres fædreland.
Smukt, ikke? Det er det, vi skal i dag. Vi skal dø, men bliver mestre."
Hold da kæft. De begyndte at græde.
"Kom så, lad os blive mestre! Hvad var det, krigerne hed?"
Jeg kendte deres navn.
Det er en skam, at jeg kom i tanke om et andet navn.
Lad være.
Kawasaki. De mænd fra Japan. "Jeg er alligevel en død mand."
Jeg råbte: "Kawasaki!" Der blev stille. Så trådte Romário til.
Kamikaze, mand!
Det er kamikaze, mand!
"Du sagde… Kawasaki er en motorcykel. Hvad snakker du om?"
Han blev forvirret, men grinte ad det.
Os alle sammen…
Det var meget afslappet.
Han plejede at fortælle vittigheder.
Men når han skulle være seriøs: "I er de bedste! I vinder den kamp!"
Vi er blevet kritiseret i 24 år. Vi vinder i dag.
Lad os bevare roen og fokusere.
-Vi gør det. -Vi må huske det.
Lad os være rolige og fokuserede.
-Kom så. -Kom så.
Det var vores optakt til kampen.
Så skete det berømte øjeblik,
hvor jeg står forrest, og Baggio betragter mig bagfra.
Et tegn på respekt.
Jeg havde gjort det samme, hvis jeg var ham.
Det husker jeg tydeligt. Det her sted var proppet med mennesker.
Der var vist helt fyldt. Det var vildt.
Brasilien!
Det var den måde, vi gav hinanden positiv energi på.
Vi holdt fast i at holde i hånd efter Recife.
I alle kampene kom vi ud og holdt hinanden i hånden.
Det var 50 grader. Kogende varmt.
Men vores attitude var: "Vi holder sammen til det sidste."
Brasilien er mere stabile, og bolden rulles i gang på Rose Bowl.
Den store finale mellem Brasilien og Italien sættes i gang.
Det er to historiske hold.
Dunga med indlægget. Romário med hovedstødet!
Enhver fejl ville være fatal.
Man taber ikke en kamp. Man taber VM.
Mauro Silva gled. Pas på. Taffarel redder den.
Hvis Italien scorede, kunne vi udligne, men så skulle vi virkelig slide.
I finalen var alle vores spillere trætte,
fordi vores vej til finalen havde været udmattende.
De står godt og er organiserede. Brasilien kontrollerer kampen.
Bebeto skyder!
Vi havde en solid midtbane.
Teknisk var vi dygtige.
Det er noget, men kun oplever én gang som spiller.
Jeg tror, at vores hold var meget trætte i finalen.
Vi havde et langsommere tempo end i de tidligere kampe.
Pause. Brasilien nul, Italien nul.
Der var meget få scoringsmuligheder.
Dommeren fløjter i gang.
Kom så, Brasilien!
Pagliuca havde haft det svært med skud til højre for sig.
Han lukkede flere bløde mål ind.
Han var tæt på at begå en stor brøler.
Mauro Silva skyder. Pagliuca taber den!
Den rammer stolpen!
Det reddede mit omdømme i fodbold,
for hvis vi havde tabt den kamp 0-1 takket være det mål,
var min karriere nok ikke slut, men den ville være tilsmudset.
Folk husker, at jeg kyssede stolpen, men ingen husker min fejl.
Vi vidste, det ville blive jævnbyrdigt på grund af deres erfarne spillere.
Italien rykker frem.
Baggio skyder forbi.
Forlænget spilletid, 90 minutter, 36 grader.
Dommeren tager ingen chancer.
0-0 mod Italien,
som var et hold, der var blevet totalt afskrevet,
men de blev ved med at gå videre.
Baggio blev skadet,
og de fortsatte bare, og Baggio spillede gennem smerten.
Men det var en finale, og man spiller ikke en VM-finale hver dag.
Temperaturen stiger her i Rose Bowl.
Første halvleg endte 0-0, anden halvleg endte 0-0.
I overtiden brændte Brasilien chancer.
Indlæg fra Brasilien. Det er en chance. Lige forbi stolpen!
Romário skyder. Pagliuca redder og får den væk.
Romário missede et mål, han ikke kunne have misset.
Romário står fri. Nu kommer chancen. Og den er forbi mål!
Jeg missede et af de nemmeste mål i VM-historien.
Men vi havde allerede misset to andre.
Da jeg kom på banen, kiggede jeg på stillingen.
"Jeg har kun de sidste 15 minutter til at score et mål."
På et tidspunkt kom jeg driblende,
og da jeg stod ansigt til ansigt med målet…
Her kommer Viola. Han går til venstre.
…tænkte jeg på Romário.
Sidste chance. Romário skyder…
Den dag i dag spørger folk mig: "Hvorfor skød du ikke selv?"
Nej, han gjorde, hvad han skulle. Han skulle aflevere til mig.
Jeg var topscorer. Jeg skulle afgøre kampen.
Men desværre kunne jeg ikke score.
Vi kunne ikke score, så det endte med straffespark.
Kampen er slut.
Det er første gang, en VM-finale skal afgøres i en straffesparkskonkurrence.
Første gang i historien.
Og varmen gjorde det mere intenst. For der var meget anspændthed.
Jeg fik det dårligt.
For jeg var meget anspændt.
Vi kunne ikke stå op de sidste par minutter.
Vi måtte stå på hælene, fordi vores såler brændte.
Jeg husker, at da overtiden var slut,
kom Parreira ind på banen for at tale med mig.
"Tager du det første?" Jeg sagde ja.
Parreira gik hen imod mig, og jeg tænkte: "Gud, han vælger mig."
Det er et stort ansvar.
En spiller skulle tage et straffespark, men han sagde: "Parreira, jeg kan ikke."
Jeg husker ikke hvem.
"Jeg kan ikke, fordi efter 120 minutter
vejer mine ben et ton."
Det bedste, man kan gøre, er at vælge dem, der har modet.
Romário havde ikke øvet straffespark og sagde: "Nej, jeg vil tage et."
De sagde: "Okay."
Jeg havde måske maksimalt taget to, tre, fire.
"Tager du et, Bebeto?"
Han gik hen til alle.
Han kom hen til mig. Jeg sagde: "Jeg vil gerne tage det første."
Det sagde jeg.
Så sagde han: "Nej, du skal tage det sidste."
Det er op til dig nu, Taffarel. Brasilien er med dig.
Presset er på skytterne, ikke målmændene.
Målmanden har langt mere at vinde.
Dem, der skal sparke straffesparkene,
tænker anderledes end dem, der skal redde dem.
Selv hvis du ikke selv skal sparke,
stopper dit hjerte, og du kan ikke juble eller noget.
Baresi skyder… Den er forbi!
Kom så, Brasilien!
Tænk bare på folk derhjemme.
Tænk, hvor stressede de må være.
Anspændtheden er enorm. Men det er noget andet for målmanden.
Márcio Santos gør sig klar.
Italien startede med Baresi.
Baresi brændte. De har stadig ikke fundet hans bold.
Den fløj ud af stadion.
Alle holder i hånd.
Spillerne står arm i arm. Hele Brasilien står sammen.
Márcio Santos sparker.
Pagliuca redder.
Så var vi ekstremt fortvivlede.
Jeg ramte da ikke forbi. Jeg sigtede mod hans højre hjørne.
Jeg lavede en fin redning,
men vigtigst af alt hjalp jeg holdet med at komme tættere på sejren.
Márcio Santos, vores bedste straffesparksskytte til træning,
brændte første spark.
Det gjorde det hele mere anspændt.
Jeg brændte, så vi starter stort set forfra.
Alt kan ske i det øjeblik. Du må være forberedt.
Indtil alle fem spark er taget, må du ikke tro, du har tabt.
Alt kan ske.
Jeg var 22,
og det var mit første straffespark som professionel.
Det er Albertini.
Jeg var ikke rolig.
Ro er en ekstern ting.
Ikke noget tilløb.
Italien scorer.
Da jeg scorede på straffesparket,
blev jeg ret glad.
Det var en stor lettelse.
Taffarel redder nu!
Kom så!
Romário sagde: "Jeg er en frygtløs fyr, men i det øjeblik var jeg bange."
Romário mod Pagliuca. Kom så, Baixinho!
Det var svært og hårdt.
Hele ansvaret lå på mig.
Brasilien havde ikke vundet i 24 år.
Pagliuca gør sig klar.
Man skal fokusere og glemme alt andet.
Man skal lade, som om man er alene og ikke hører noget.
Og sådan var det for mig.
Højre fod! Mål!
Kom så, Brasilien!
Da bolden ramte stolpen, sagde han, at han fik gåsehud.
Gudskelov røg bolden i mål.
Jeg følte lettelse, men jeg vidste, det ikke var forbi.
Jeg hørte, at den ramte stolpen, og jeg troede, den var gået ud,
men den gik ind.
Jeg tog fat i bolden og gik mod målet.
Jeg vendte mig mod målet og tænkte:
"Højre, venstre, højre, venstre?"
Da jeg nærmede mig, besluttede jeg mig.
Evani træder tilbage.
Da jeg skulle til at skyde,
tænkte jeg, at det bedste var et kraftfuldt skud.
Her kommer Evani. Han skyder den midt i målet!
Bolden gik ind midt i målet.
Målmanden sprang til siden,
og jeg scorede.
To mål til Italien, et til Brasilien.
Jeg var nummer tre.
Nu skal Blanco skyde.
VM-finalen i 1994. 24 år uden en titel.
Hele landet så med.
Alle forventningerne og ansvaret lå på mine skuldre.
Altså personligt. Efter alt, jeg havde været igennem.
Dit liv passerer revy.
Du ser en film om dit liv. Alt, der førte dertil.
Familie, venner og alt. Hele landet.
Branco gør sig klar.
Han tager et langt tilløb.
Tilløbet var langt, så han forventede et hårdt skud.
Jeg tænkte: "Han er nødt til at kaste sig tidligt."
Så jeg ventede på, han valgte side og placerede skuddet.
Det var en skør beslutning.
Men idet jeg nærmer mig…
Jeg kommer tættere på bolden, og han står stille.
Og to, tre skridt fra bolden gør han sådan og giver mig sin venstre side.
Og Branco skyder!
Mål til Brasilien!
Mit instinkt sagde, jeg skulle vælge side, og jeg blev overrasket.
Hvis jeg brændte,
skulle jeg bo på en caribisk ø. Jeg var aldrig vendt hjem igen.
Kom så, Massaro!
Jeg har kendt Taffarel længe.
Bagefter sagde han,
at han på det første og andet spark var så ivrig efter at redde bolden,
at han rykkede for tidligt, så han fejlede.
Så sagde han til sig selv: "Slap af. Jeg skal vide, hvornår jeg bevæger mig."
Massaro har bolden. Taffarel ser fokuseret ud.
Utrolig redning af Taffarel! Kom så, Brasilien!
Så var det Dunga. Jeg tænkte: "Åh gud, det er anførerens tur.
Hans ben er helt færdigt."
Tænk, hvor stor en vægt der lå på hans skuldre,
da han gik mod pletten.
Han gik nok tusind kilometer i sit hoved. Det tog ham en evighed.
Kom så, Dunga. Han træder et par skridt tilbage.
Jeg bad om en chance for
at omskrive min historie og blive verdensmester.
Gå over i historien for mit land og gøre folk glade.
Og stadig være afgørende. Jeg ville sparke.
Han sparker solidt til den. Mål!
Jeg trænede på det og måtte sparke. Sådan var det.
Jeg skal ramme sidenettet, hvor målmanden ikke kan nå hen.
Dunga skød i midten. Jeg troede, han gik efter hjørnet.
Jeg kendte ikke skytterne ret godt.
Det var ikke som i dag, hvor du kan nærstudere alle sammen.
Jeg kendte dem ikke, så det afhang af intuition og held.
Desværre smed jeg mig den forkerte vej.
I turneringen supplerede vi hinanden godt. Vi havde respekt for hinanden.
Vi ville alle gøre vores bedste og bidrage til holdet.
Baggio skal sparke.
Hvis Taffarel redder, vinder Brasilien for fjerde gang.
Baggio mod Taffarel.
Baggio var en straffesparksspecialist,
men det var et meget anspændt øjeblik for alle.
Red straffesparket, dit dumme svin!
Og Robert Baggio,
en fænomenal målscorer, som næsten altid skød lavt.
Det viser bare presset, når du tager et straffespark.
Brasilien har tre. Italien har to.
Baggio skyder nu.
Et straffespark kan ændre dit liv.
Han løber og skyder… Og det er slut!
Det er forbi! Brasilien!
Brasilien vinder deres fjerde VM!
Vi gjorde det! Tak, Brasilien! Vi er firedobbelte mestre!
"Vi er mestre!"
Det var et af mit livs mest lykkelige øjeblikke.
Firedobbelte mestre!
En barndomsdrøm gik i opfyldelse.
Brasilien er verdensmester for fjerde gang!
Det er stadig mit livs lykkeligste dag.
Fodbold er brasiliansk! Det er blevet bekræftet!
Hvis en af os scorede sejrsmålet, ville vedkommende være helten i det VM.
Vi vandt, fordi Baggio brændte,
så det viste, at den fjerde titel tilhørte hele holdet.
På grund af arbejdet, sammenholdet, modstandsdygtigheden og folket.
Vi kritiserede dig meget ofte, men du viste indre styrke.
Du er din stilling værdig. Tak, Parreira.
Ingen troede på det hold, men det gjorde vi.
Vi havde tro.
Mod, dedikation, passion for den gule trøje.
Og noget, der gjorde det endnu mere følelsesladet,
var, da spillerne kom ind…
…med et banner til Ayrton Senna.
Brasilien havde brug for den titel.
Og der stod: "Ayrton Senna,
vi kørte med dig."
Ayrton Senna er for altid en mester i brasilianernes hjerter.
Spillerne hylder ham.
"Senna, vi kørte med dig. Den fjerde titel er vores."
Det er overvældende.
Da vi vandt, gik vi op der.
Deroppe. Vi skulle hente pokalen og fejre det.
Anføreren Dunga ændrede sin situation.
I 1990 blev han heftigt kritiseret.
"Dunga-æraen."
I 1994 løftede han VM-pokalen.
Man bliver ikke mester, når man løfter den. Men når man træner og arbejder.
Ja, Dunga! Løft den pokal.
Vi er verdensmestre.
Brasilien er firedobbelte mestre!
Tænk, at jeg skulle forlade Bagé, der ligger på grænsen til Uruguay,
60 kilometer fra Uruguay i det sydlige Brasilien.
Tænk, at jeg skulle forlade den lille by og erobre verden. Det er utroligt.
Romário er tårevædet.
De sagde, han manglede disciplin og ikke tog det seriøst.
Han beviser, at de tog fejl.
Det var en sejr for mine forældre og de andres forældre.
En sejr for den generation, der havde været meget igennem i 90.
Det var noget, der ville vare for evigt.
Derfor sidder jeg her i dag og taler med dig.
Jeg gik ned ad de kæmpe trapper med pokalen i hånden.
Og jeg sagde til alle: "I kan holde og røre den. Den er vores."
Det blev set over hele verden. Det øjeblik glemmer jeg aldrig.
Det er vores VM, for vores Seleção.
Sikke en beslutsomhed. Sikke et øjeblik.
Sikke en glæde, Brasilien.
-Tillykke, mestre! -Vi skal feste i aften.
Der venter os en kæmpe fest.
-Det kan du tro! -Det har jeg hørt.
-Tillykke, Mauro! -Tak.
-Du var fantastisk! -Vi gjorde det. Al gælden er indfriet.
Leo. Tillykke, min ven!
Du gjorde det, knægt!
Ronaldinho! Kun 17 år gammel og allerede en verdensmester!
Márcio, du var for vild. Du er en konge.
Vi er firedobbelte mestre! Vi var for gode!
De prøvede at nedlægge os, men Gud er fair.
-Tillykke, Mora. -Tak for alt, Jorginho.
-Seriøst. -Cool.
Der er kun to firedobbelte mestre i verden. Brasilien og Zagallo!
-Ja! -Ja!
Tak!
Firedobbelte mestre!
FIREDOBBELTE VERDENSMESTRE I FODBOLD
BRASILIEN
"Venner for altid."
Det er vores motto den dag i dag.
Vi var i Brasilien og i brasiliansk luftrum.
Da vi kiggede ud, var der to kampfly.
To fly fra luftvågnet eskorterede os.
Og så…
Vi blev modtaget som krigshelte.
Den første by, vi besøgte efter VM, var Recife.
For at takke befolkningen der.
Fordi de var så søde mod os.
Det hele startede der.
Piloten sagde:
"En million mennesker venter på jer dernede."
Da flyet kom længere ned, så vi det, og jeg fældede min første glædeståre.
Da vi kom tilbage til Brasilien og så, hvor vildt det var…
Jeg glemmer det aldrig.
Det gør ingen, der var en del af det.
Det var fantastisk. Fænomenalt.
Jeg stod ved siden af præsidenten og toldmanden,
og en sikkerhedsvagt kom hen.
Han var badet i sved og sagde:
"Hør, folk bryder ind på lufthavnens område. De trænger ind."
Vi kiggede på bygningerne, og alle stod og vuggede babyen
Det var en stor glæde.
Personer, der var ti eller 15 år dengang, sagde:
"Det er første gang, jeg ser Brasilien vinde VM."
Så meget betød det for de børn og for hele landets håb.
Da vi så den glæde, tænkte vi: "Det var godt nok fire svære år.
Vi trænede og ofrede meget. Det var hårdt, men det hele værd.
Vi gør folk glade. Se, hvor glade de er.
De vil bare fejre det. Det er det, vi ønsker.
De tænker ikke på, om de er rige eller fattige.
På deres religion eller klubben, de støtter.
Nej. Vi er glade. Det samlede landet."
Ingen kan opnå så vigtig en sejr uden at have et stærkt hold.
Det er et kollektiv. Samfundet er en gruppe af mennesker. Et land.
Det er dejligt at genleve det hele igen.
Vi gik ud på gaden.
Jeg så en dreng i et træ, og han græd virkelig meget.
Alle kiggede.
Det var et svært øjeblik.
Det øjeblik var meget… Og folk forstod det.
Brasilien!
Det er bare uvurderligt.
Jeg bliver rørt, når jeg taler om det, for det var meget stærkt.
Det var noget…
Hele vores kamp var det værd.
Jeg bliver rørt af at tale om det.
Firedobbelte mestre!
Inderst inde fejrer jeg det stadig.
Efter alt, der skete, skulle vores hold bare tro på det.
Det skete. Vi troede på det.
Vi skal genoprette håbet. I fodbold, men også i landet.
Tekster af: Niels M. R. Jensen