Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Demult, tare demult,
înainte să vă nașteți voi
și chiar înainte să mă nasc eu,
s-au născut filmele.
Dintre toate câte ne-au oferit, poate cel mai mare dar a fost râsul.
La începuturile filmului, existau regi ai comediei:
Chaplin, Keaton, Lloyd.
De-a lungul timpului,
filmele ne-au înălțat
când lumea din jur ne întrista.
Indiferent că ni-l provoacă filmele sau televiziunea,
râsul s-a dovedit mereu cel mai bun leac.
Unii au un talent care trece de ecran și ajunge pe scenă.
Creează personaje care ne îndeamnă să ne uităm înăuntrul nostru.
Și cică ești cea mai bună prietenă a mea?
Și există câțiva, foarte puțini, care le-au făcut pe toate.
E bine să fii rege.
Astă-seară, dincolo de ecoul râsetelor,
omagiem un om plin de surprize și mai mari,
care a înlăturat bariere și a făcut societatea să progreseze.
Doamnelor și domnilor, Eddie Murphy!
PREMIUL AFI PENTRU ÎNTREAGA CARIERĂ: UN OMAGIU ADUS LUI EDDIE MURPHY
De la Dolby Theatre, Hollywood,
distincția supremă pentru o carieră în film,
Premiul AFI pentru întreaga carieră,
un omagiu adus lui Eddie Murphy, cu Kevin Hart, Tracy Morgan,
Eva Longoria, Chris Rock,
Da’Vine Joy Randolph, Kenan Thompson,
Stevie Wonder, Robert Townsend, Bill Burr,
Judge Reinhold, Arsenio Hall, Dave Chappelle,
Mike Myers, Martin Lawrence, Spike Lee și mulți alții.
Cu un recital special din Dreamgirls, susținut de Jennifer Hudson.
Doamnelor și domnilor, Kevin Hart!
Bun-venit la a 51-a ediție a decernării Premiului AFI pentru întreaga carieră!
Îi aducem un omagiu lui Edward Regan Murphy.
Ăsta e numele lui de botez, Edward Regan Murphy.
Eu zic să ne oprim puțin și să-l luăm pe bucăți.
„Edward” provine din vechiul nume englezesc „Edweard”,
care înseamnă „protectorul bogăției”.
Și știm că e adevărat.
Eddie, ai făcut treabă bună cu bogăția de-a lungul carierei tale.
Urmează „Regan”.
E un nume irlandez care vine din Ó Riagáin, „copil regal”.
E adevărat.
Practic, avem un rege bogat.
Până aici se potrivește, nu?
Și vine „Murphy”.
Aici m-am pierdut.
Mi-am zis: „Cine… i-a tras-o cui?”
Cine…?
Cum ne-am ales cu Eddie Murphy?
Aveam o mulțime de întrebări,
dar indiferent de cine, cum și ce,
numele ne spune tot ce trebuie să știm despre el.
Atât de multe, încât îi spunem Eddie.
Îi zicem așa fiindcă e amicul nostru. E prietenul nostru.
Și voi, albii, îl considerați așa.
Ne face să râdem de generații întregi.
Și nu e vorba doar de râs, o să vedem astă-seară.
E un om care le face pe toate: comedie, dramă, cântec, dans.
Poate înjura ca un birjar. Are talent.
Poate juca orice rol. De fapt, îi place să joace toate rolurile.
Gândiți-vă la Profesorul trăsnit, în care a jucat șapte personaje.
Astă-seară joacă trei.
E tipul ăsta, uitați-vă!
Da, exact.
Și această persoană. Tot el o interpretează.
Da.
Da, da!
Și… Stați așa! Și această persoană. Dați-l pe următorul.
Eu sunt. Stați!
Eddie, trebuie să-ți spun sincer…
Vreau să profit de ocazie să-ți zic ce am zis în treacăt de-a lungul anilor.
Ești totul pentru mine în domeniul ăsta.
Am ajuns unde sunt grație strădaniei tale și ușilor pe care le-ai deschis înainte.
Îmi ești un frate, un mentor, un model.
Ești un idol, fir-ar să fie!
Și sunt norocos că te pot numi prieten.
Sunt recunoscător pentru relația pe care o avem.
E o onoare să fiu aici ca să te omagiez
și să deschid ce ți se cuvenea de mult:
o seară organizată de AFI în onoarea ta
și distincția supremă pentru o carieră în film.
Eddie Murphy.
M-am născut în Brooklyn, New York, la Spitalul Kings County.
Da, țin minte foarte bine spitalul.
În Brooklyn, am stat foarte aproape de Cinematograful Loew's Gates,
așa că ne duceam foarte des la film.
Am văzut prima oară Planeta maimuțelor, filmul original,
la acel cinematograf.
Țin minte scena care dezvăluia Statuia Libertății
și reacția publicului, care a făcut…
Și eu am făcut…
Când ne-am mutat în Long Island, era liniște.
Parcă stăteam la țară.
Ce spunea Mișcarea pentru Drepturi Civile despre ajuns în vârful muntelui și…
Noi simțeam că am ajuns acolo.
„Suntem în Țara Făgăduinței.”
Mă uitam mult la televizor.
Visând la Jeannie, Gilligan's Island, Andy Griffith Show.
Mă uitam aseară la Andy Griffith Show și mi-am dat seama de un lucru.
Nu vezi niciun om de culoare acolo.
Nici măcar unul.
De-asta erau veseli și fluierau.
Nu aveau negri în cartier.
Pe la nouă ani, am cerut o păpușă de ventriloc.
Am început foarte devreme să zugrăvesc imagini cu vorbe,
să spun povești și să interpretez personaje.
Știam că sunt în stare să fac o sală plină de oameni să râdă.
Fratele meu, Charlie, e singurul care m-a depășit vreodată.
Ne dădeam note unul altuia, dar nu era competitiv.
Face parte din felul cum am crescut și era ceva popular la noi acasă.
Când l-am ascultat prima oară pe Richard Pryor,
mi-am dat seama că… asta sunt eu.
Asta o să fiu, ce e el.
O să fac ce face tipul ăsta.
Semnam în albumele colegilor: „Eddie Murphy, viitor comic.
Le poți dovedi copiilor tăi că m-ai cunoscut.”
Asta am scris în albumele tuturor colegilor.
Am început să mă duc în oraș pe la 17 ani.
Era prin 1979 sau 1978.
De obicei eram singurul de culoare și singurul tânăr de acolo.
Mai știți că vă jucați afară și auzeați…
Înghețată!
Vine omul cu înghețată!
Mamă!
Aplauze pentru Tracy Morgan!
Eddie Murphy e un simbol.
E un model.
Da, e un model pentru mine și pentru mulți alții.
Când am aflat că o să jucăm împreună într-un scheci
la ediția de 50 de ani a SNL,
m-a cuprins pe loc entuziasmul.
Și apoi am aflat
că urma să joace rolul meu în scheci.
Mi-am zis: „Ce mama…? Doamne sfinte!
Unul dintre cei mai mari comici din lume
o să-mi joace rolul într-un scheci în care joc și eu.
Doamne! Dacă-i mai haios decât mine când mă imită pe mine?”
Fără Eddie, n-ar exista Axel Foley.
N-ar exista Reggie Hammond.
N-ar exista „Hercules, Hercules!”
Nimic din toate astea.
Eddie Murphy a schimbat industria cinematografică
și a deschis calea unei întregi generații de actori.
Eddie Murphy a făcut lumea să râdă.
Iar în clipa asta, lumea are mare-mare nevoie să râdă.
Fiți atenți!
Mă număr printre norocoșii
care pot spune sincer că-s prieteni cu Eddie Murphy.
E mentorul meu.
Și cred că e tatăl meu biologic.
Știe.
Semăn leit cu el.
Prietenului meu…
Întâi de toate, țin la tine.
Și îți zic în numele tuturor cinefililor din lume:
„Mulțumim, Eddie Murphy!”
Urmăriți Saturday Night Live.
Cu Eddie Murphy.
Când mi s-a dat ocazia să dau probe pentru Saturday Night Live,
mai întâi nu m-am bucurat.
Prima mea reacție a fost:
„Saturday Night Live? Scheciuri?”
Cum merge treaba?
Nu e chiar ușor, Bill.
Toți ne compară cu vechea echipă.
Echipa inițială plecase, iar publicul înjura emisiunea și pe noi.
Mergeai pe stradă și te abordau.
„Ești tipul de la Saturday Night Live.” „Da.”
„Futu-te!”
Un judecător vrea doi jucători albi în orice echipă de baschet.
Corect? Nedrept? Comentați!
Elevul Raheem Abdul-Mohamed de la Liceul Cleveland.
- Ce ne poți spune, Raheem? - Salutare!
Sunt în clasa a XI-a la Liceul Cleveland de șapte ani.
La prima apariție a lui Eddie,
când a intrat în platou, a primit câteva aplauze răzlețe.
Nimeni nu știa cine e.
Dacă ne merge bine, trebuie să vă băgați voi.
În anii ’60 purtam pantofi cu platformă, v-ați luat după noi.
La începutul anilor ’70 ne făceam codițe, la sfârșitul lor, și voi.
Acum, în 1980, trăim din ajutoare.
Într-un an o să trăiți și voi din ajutoare.
Când a terminat, lumea râdea în hohote.
Bună, sunt Buckwheat. Mă mai știți?
…se pune cu mine, Cassius Clay? E o rușine pentru box.
…comandați-mi noua carte, intitulată Vreau să fiu coardă.
Ce negrotei prost!
Aveam acasă cele mai bune scheciuri ale lui Eddie la Saturday Night Live.
Și le știam pe toate pe de rost.
Asasinarea lui Buckwheat, James Brown, Jacuzzi cu vedete.
- Să intru în jacuzzi? - Da!
- O să transpir? - Da!
Să intru în jacuzzi? O să mă ud?
Un scheci de-al lui care îmi plăcea era Dl Robertson.
Bună ziua, copii!
Azi sunt singur, dar asta nu înseamnă că puteți sta mult,
fiindcă vine nevastă-mea de la serviciu.
Puteți rosti „scorpie”?
Sunt sigur că puteți.
E cuvântul nostru special de azi.
Veniți să vedeți!
SCORPIE
N-am văzut ceva mai nostim.
Vă rog să-i urați bun-venit lui Gumby.
Îl țin minte pe Gumby de când eram copil,
dar nu cred că înțelegeam de ce e amuzant.
Mă întrebam: „Ce se întâmplă aici?”
Habar n-aveam ce e sau ce vrea să fie, dar îmi plăcea.
Sunt Gumby, ce naiba! Nu fi obraznic cu mine!
Pornește și tu de jos, apoi n-ai decât!
Gumby e unul singur, clar?
Eu. Eu sunt Gumby, ce naiba!
Gumby e inspirat de un manager pe care l-am avut, pe nume King Broder.
El vorbea așa și spunea lucruri de genul:
„Frank Sinatra mi-a aruncat o salată în cap.
I-am zis: «Frank, nu se face așa ceva. Sunt King Broder.»”
Sunt Gumby, ce naiba! Nu-mi vorbești mie așa!
Eddie, să știi că aș fi vrut să fiu acolo astă-seară,
dar viața m-a cam dat peste cap în perioada asta.
Dar trebuie să spun aici și acum
că a fost o onoare să fiu muza glumelor tale.
Ăsta e adevărul.
Și încă ceva.
Eu sunt Gumby, ce naiba!
Aplauze pentru Kenan Thompson!
Bună seara!
Bună seara tuturor! Bună seara!
E o mare onoare să fiu aici ca să omagiez un om
care nu doar că a schimbat comedia, ci i-a redefinit potențialul.
Eddie Murphy, serios, omule!
Nu ești doar o legendă, ești modelul!
Pentru unul ca mine, care visa de mic să facă oamenii să râdă,
Eddie n-a fost doar o influență, a fost dovada.
Dovada că poți să începi de tânăr,
să faci lucruri mărețe, să ai încredere în tine,
să-ți pui amprenta și să reziste zeci de ani.
Cel de aici e Arsenio Hall.
E fantastică seara asta.
Dar dincolo de comedie,
ce am admirat mereu cel mai mult e versatilitatea ta, domnule.
Puteai să rămâi în pătrățica ta și să n-ai bătăi de cap,
dar n-ai rămas.
Ai evoluat, ți-ai fixat provocări, ți-ai schimbat până și râsul.
Cine face așa ceva?
Lăsând gluma la o parte,
mulțumesc, Eddie Murphy.
Pentru că ne-ai făcut să râdem și ai arătat atâtor generații de artiști
ce se poate face când talentul e dublat de îndrăzneală.
Te omagiem astă-seară, dar adevărul e că te omagiem de mult.
Noroc!
Să-i facem reclamă lui Eddie!
Filmează cu Nick Nolte la San Francisco. O să-i ducem dorul.
Ura! Bravo!
Filmele au venit de la sine.
În copilărie nu visam să joc în filme.
48 DE ORE
Era primul meu film, dar improvizam.
Walter Hill îmi spunea: „Asta nu e o comedie, Eddie.”
„Dar de asta ce zici?” „Nu e comedie.”
Ce fel de polițist ești?
Știi ce sunt? Sunt cel mai mare coșmar al tău.
Un tip cu insignă.
Am voie să te bat de câte ori am chef.
Doar la scena din bar am avut profesor de actorie,
fiindcă nu aveam experiență.
Cum am spus, eu improvizez.
Improvizam și înșfăcam pe careva, iar ăla își trăgea brațul.
Regizorul ne oprea, iar tipul zicea: „Eu nu l-aș lăsa.”
„E doar un film”, ziceam.
Era o tensiune reală în sală.
Orașul are un șerif nou.
Și îl cheamă Reggie Hammond.
Fiți cuminți! Așa!
Nimeni nu s-a gândit că va deveni o scenă-cult.
Când am filmat-o, eram bucuroși că am terminat.
SCHIMB DE LOCURI
VETERAN DE RĂZBOI RECUNOSCĂTOR
Văd!
Am… Am picioare!
Vreau să depun plângere.
Cei ca el sunt o amenințare pentru societate.
Pariez că poate conduce compania noastră la fel de bine ca tânărul Winthorpe.
Te-a pus cineva să-mi faci asta?
Da, și mi-a dat 100 $.
Frații Duke au fost. Frații Duke.
Ești mort, Valentine!
Ce sunt mărfurile?
Mărfurile sunt produse agricole.
Cafeaua pe care ai băut-o la micul-dejun,
grâul din care se face pâinea,
burta de porc din care se face șunca
dintr-un sendviș cu șuncă, salată și roșii.
Când am făcut asta în filme, n-a fost ideea mea să mă uit la cameră.
A fost ideea lui John Landis.
Dar vă spun ce e interesant la asta.
Îți creezi o legătură cu publicul când îl privești, fiindcă e neobișnuit.
Când te duci la film, nimeni nu se uită direct la tine.
Când apare Charlie Chaplin, el e primul care face asta.
Așa și-a creat din start o legătură cu publicul.
Chaplin e cel mai mare, fiindcă a reușit asta în filmul mut.
Cum v-a mers azi?
Cum ai putut să ne faci asta, după tot ce am făcut pentru tine?
Am pus un pariu cu Louis.
El a zis că nu ne putem îmbogăți amândoi sărăcindu-vă pe voi.
Nu credea că putem. Eu am câștigat.
Eu am pierdut.
- Un dolar. - Mulțumesc, Louis.
După tine!
Desigur!
Aplauze pentru fiica lui Dan Aykroyd, Belle Aykroyd!
Tatăl meu și-a dorit să fie aici.
Avea de gând să vină,
și-a pregătit acest discurs,
dar viața s-a pus de-a curmezișul.
Așadar, din partea lui pentru tine.
Bună seara, domnule!
Am făcut împreună un film clasic de mare succes.
Un succes financiar și la critică.
Schimb de locuri e acum în panteonul filmelor de Crăciun,
pentru numele pruncului Isus!
A avut un scenariu bun,
un mare regizor, pe John Landis,
pe lângă actori talentați și populari.
Dar ție ți s-a datorat, Eddie.
Forța ta, strălucirea, talentul,
priceperea și carisma ta debordantă
au propulsat filmul în rândul celor mai bune.
Arăți bine, Billy Ray!
Mulțumesc!
Noapte bună, Hollywood!
Îmi place Elvis Presley.
Dau cezarului ce-i al cezarului.
Când era tânăr, Elvis era dat naibii. Dat naibii.
Era îndrăcit.
Cânta așa de bine, că l-au pus să facă filme, deși era varză.
L-au lăsat să-și cânte replicile.
Zicea doar: „Trebuie să câștigăm cursa.”
Trebuie să câștigăm cursa
Eram un mare fan al lui Elvis și încercam să-l imit.
Costume de piele, autocare de turneu, fete care țipau și așa mai departe.
N-ai fi bănuit că e un show de comedie.
Am mers până la capăt, fără jumătăți de măsură.
Oamenii adoră cântăreții.
L-am imitat pe Stevie Wonder într-o emisiune…
și negrii și-au ieșit din minți.
Veneau și-mi ziceau:
„Tu ești ăla de-l imită pe Stevie Wonder?
Nu-i de râs, nenorocitule!
Să nu te mai prind că-l imiți!
Îți pocesc mutra.
Stevie Wonder e un geniu muzical.”
Aplauze pentru Stevie Wonder!
Și eu vă iubesc.
Să știți că râsul
poate să facă viața… suportabilă.
Simțul umorului ne permite să înțelegem
că un zâmbet poate fi cea mai simplă legătură
cu ceea ce ne face oameni.
Fie că e zâmbetul ăla contagios, râsul lui dement…
sau faptul că se prostește ca nimeni altul.
Eu și Eddie ne-am întâlnit
pentru că mă imita la Saturday Night Live.
Făcea mișto de un orb!
Ne-a făcut să râdem pe mine și pe toată lumea.
Așa a început o prietenie de o viață.
O să țin la tine toată viața.
Până când curcubeiele vor arde stelele de pe cer
și oceanele vor acoperi munții.
O să țin la tine mereu și pentru totdeauna.
Domnul să te binecuvânteze!
Aplauze pentru Robert Townsend!
Mulțumesc!
Era în 1987.
Lucram cu Keenen Ivory Wayans la primul nostru film, Vise la Hollywood.
Eddie Murphy era cea mai mare vedetă din lume.
Directorii de casting voiau actori ca el.
„Poți să mergi și să vorbești ca Eddie?
Cum îți stă în costum de piele?”
Pe bune?
Mi-am cumpărat costum de piele.
I-am zis lui Keenen să băgăm asta în film.
Keenen zice: „Eddie ne cunoaște, nu putem.”
„Eddie face mișto de toată lumea. Hai să băgăm!”
Am băgat faza în film.
Filmul face furori. Ne sună Eddie.
„Toată lumea vorbește de filmul vostru. Când pot să-l văd?”
„Vai de mine!”
Organizăm o proiecție pentru Eddie, care vine cu un grup de 15 oameni.
Le plăcea filmul, râdeau întruna.
Ajungem la scena despre el.
Directorul de distribuție zice: „Vrem pe cineva ca Eddie Murphy.”
Liniște deplină în sală.
Keenen a lăsat capul în jos. Eu mă gândeam: „Rahat!”
Cineva din anturajul lui zice:
„Eddie, ți-au zis numele. Ce-i tâmpenia asta, Eddie?”
Eu făceam: „Vai, Doamne!”
În sală, liniște deplină.
Și deodată Eddie începe să râdă.
„Rob, Keenen, de ce v-ați luat de mine?”
Și apoi totul a fost în ordine.
După proiecție, Eddie era singur în sală și m-am dus să-i cer scuze.
Zic: „Dacă te-a jignit scena aia,
Keenen a scris-o.”
Nu, i-am zis adevărul.
A zis: „Rob! E genial ce ați făcut.
Vreau să fac un film-spectacol și caut un regizor.
Vrei să-l regizezi?”
„Da!”
„Atunci e al tău și o să se numească Raw.”
Voiam așa de mult să fiu ca el, încât la 15 ani urcam pe scenă
și îl imitam întocmai pe Richard Pryor.
Mama își vedea copilul pe scenă spunând niște chestii bizare rău.
Vorbeam doar despre căcat,
fiindcă atât făcusem până la 15 ani, asta era experiența mea.
Dar păreau glumele lui Pryor.
Vi s-a întâmplat să stați pe toaletă și, când vă căcați,
să vă stropească apa la cur?
Nu e enervant?
Dar și mai enervant e
când iese căcatul pe jumătate
și apoi urcă înapoi.
Nu-i așa?
De ce te tachinează căcatul? Ieși dracului odată, nu?
Știți ce mă supără?
Când te scremi o grămadă
și iese un căcățel cât o pietricică.
Nu-i așa?
Un căcat atât de mic.
Îți vine să-ți bagi capul în fund și să zici: „Asta-i tot, frate?”
Știți ce mă enervează?
Când curul nu cooperează cu tine, se strânge și rupe rahatul în două.
Și voi v-ați enerva.
Trebuie să te ștergi cinci ore.
Consumi 12 suluri de hârtie igienică.
Dar cel mai tare mă enervează ce se întâmplă după ce te caci.
Ai terminat de căcat pe ziua aia.
Ai terminat și tragi apa.
După o secundă, un căcat se întoarce înapoi.
Ce vrea căcatul ăla?
Aplauze pentru Bill Burr!
Ce faceți? Cum merge?
Pe mine m-au chemat pentru diversitate în seara asta.
Ce vedeți aici este întreaga mea bibliotecă de comedie.
Îl urmăresc din prima zi.
Eddie, când ți-am cumpărat primul album, nici nu știam cine ești.
Aveai un trandafir după ureche.
Îl ascultasem pe Richard Pryor și mi-am zis:
„E tot de culoare, probabil că și el are haz.”
Așa că l-am cumpărat
și am devenit fan.
Mulți nu știu asta, dar l-am văzut pe Eddie în turneul Raw.
Aveam doar 18 ani și m-am dus să-l văd.
Au cântat The Weather Girls la început.
Eram cu șeful meu de la depozit.
Ăsta luase o mulțime de cocaină și credea că o să facă infarct.
Îmi zicea să plecăm.
Dar eu voiam să-l văd pe Eddie, i-am zis să suporte.
Așa că…
Cu două săptămâni înainte de asta,
îl văzusem pe Rodney Dangerfield tot acolo și tot publicul era alb.
Nu mi s-a părut ciudat, fiind și eu alb ca brânza.
L-am văzut, toate bune și frumoase.
Țin minte că la spectacolul lui Eddie,
am observat imediat că-i făcea să râdă pe toți.
După câțiva ani, m-am apucat de stand-up și mi-am propus să fiu ca Eddie.
Pot să mă adresez și celor de culoare. Și…
Am urcat și mi-am făcut numărul,
iar la sfârșit am zis că n-o să mai fac asta niciodată.
Publicul de culoare e rău.
Nici n-apuci să ajungi pe scenă și deja te ia la mișto.
Ei vor să se distreze cu sau fără tine.
Asta am învățat.
Dar…
Ce am văzut la tine, Eddie, m-a făcut să vreau să-i fac pe toți să râdă.
Ai fost un model extraordinar.
Abia aștept să văd ce mai pregătești.
Te iubesc! A fost o onoare să lucrez cu fratele tău, fie-i țărâna ușoară.
Seară bună! Mulțumesc!
A existat o reacție rasială puternică atunci când m-am lansat eu.
Altceva decât la Sidney Poitier.
În filmul În arșița nopții, el e tolerat în lumea albilor.
În Polițistul din Beverly Hills, eu vin în California și preiau comanda.
Care-i baiul?
- Ești paznic? - Da.
Atunci, tu ești baiul. Cheamă-ți șeful, te rog. Acum!
Piei din fața mea, omule!
Am o bănuială că tu ai pus să fie omorât Mikey.
Iar când o să aflu sigur,
o să te aranjez bine de tot.
De asta a avut atâta succes.
Era prima oară când vedeau un negru preluând comanda în lumea albilor.
Nu doar să fie tolerat și să se poarte cu demnitate.
Ce-i cu ostilitatea asta?
- Înapoi! - Ce faci cu ditamai pușca?
- Dă-te în spate! - Te-ai schimbat.
Îți zic să te dai în spate, altfel îți zbor creierii.
Poliția! Dacă miști, te omor.
Nu mișca!
Întoarce-te!
Bravo, Rosewood! Ești un mare polițist, știai?
Aplauze pentru Judge Reinhold!
Pe Eddie l-am văzut prima oară
în parcarea unui club de striptease ziua în amiaza mare,
în prima zi de filmare la Polițistul din Beverly Hills.
Venisem într-un Buick vechi și rablagit,
care părea că se întorsese din spațiu.
Nu că era ars de soare, era pârlit.
Și înainte să cobor, văd o minunăție de mașină,
un Rolls Corniche decapotabil alb, cu scaune de piele roșie,
iar la volan era Eddie.
Mi-a venit să mă ascund, fiindcă nu voiam să mă vadă în mașina aia.
Dar mi-am zis că nu-i vorba doar de mașină.
Tipul era desăvârșit.
La vârsta aia, nu știu…
Parcă venea dintr-un Hollywood al altor vremuri.
A intrat în clubul ăla de striptease.
Și…
Împreună cu Marty Brest și Dan Petrie Jr.,
noi am arătat ce e comedia de acțiune.
Așa e.
Prietene, suntem aici ca să-ți omagiem măiestria,
extraordinara creativitate
și, din punctul meu de vedere, grija pe care ai avut-o de talentul tău.
Când cei mai mulți dintre noi orbecăiam în anii ’80,
tu ai ținut drumul drept și ți-ai protejat talentul,
ca noi să ne bucurăm de el.
Mark Twain spunea că râsul unește cel mai repede doi oameni.
Eddie, tu ne-ai apropiat foarte mult. De asta suntem aici.
Ești Chaplinul generației noastre și țin la tine. Mulțumesc!
Am 21 de ani și n-am părăsit niciodată Zamunda.
Încă nu am văzut ce are de oferit lumea din afară.
Deci vrei să-ți semeni sămânța regală?
Nu, dar…
Ai dreptate.
Du-te și vezi lumea!
Distrează-te, împlinește-ți toate dorințele erotice!
Peste 40 de zile, vei veni și te vei însura cu Imani.
- Dar, tată… - Așa rămâne!
Ideea mi-a venit într-un autocar de turneu.
Sufeream din dragoste
și mă plângeam cât de greu e, din cauza a tot ce presupune celebritatea,
să te placă o fată pentru cine ești tu.
Faci tot ce spun eu.
Da, Alteța Voastră.
Latră ca un câine!
Vreau o femeie care să-mi stimuleze și intelectul, și poftele.
Unde vei găsi asemenea femeie?
În America.
Bună dimineața, vecinii mei!
Sictir!
Da!
Sictir și ție!
Întotdeauna mi-a plăcut ideea de a mă transforma în altcineva.
Peter Sellers a făcut-o în Dr. Strangelove.
Și m-a dat pe spate.
Mein Führer, pot să merg!
Și cel mai mult îmi place s-o fac fără ca oamenii să știe că sunt eu.
- Scuzați-mă! - Iată-l pe Kunta Kinte!
Mulți n-au știut ani buni că eu eram evreul în vârstă.
Dacă nu vedeai genericul, nu știai.
Sugar Ray Robinson e cel mai bun boxer din istorie.
Mă lași? Și Joe Louis?
Brown Bomber.
Ăla chiar că a fost un mare boxer.
Așa e!
Cred că n-ați auzit de Cassius Clay.
Are dreptate. Cassius Clay era bun.
Îl știam pe Arsenio din cluburi. Când a venit, i-am descris proiectul.
Și am presupus fără măcar să-l întreb că poate juca și alte personaje.
I-am zis: „O să fii frizerul, o să fii…” Ne-am machiat și am trecut la treabă.
Nu zic că Clay nu e bun.
Dar nu mi-a mai plăcut de el când și-a schimbat numele în Muhammad Ali.
- Ce-i asta? - Ia stai așa!
Omul are dreptul să-și schimbe numele cum vrea el.
Dacă el vrea să-l cheme Muhammad Ali,
e democrație, fir-ar să fie!
Ar trebui să-i respecți dorința și să-i spui Muhammad Ali.
Mă-sa l-a botezat Clay. Eu îi zic Clay.
Aplauze pentru Arsenio Hall!
Mulțumesc!
Eddie a știut de la bun început
că vrea ca John Landis să regizeze Un prinț în America.
Lucraseră împreună la celebrul Schimb de locuri.
John era alegerea perfectă și pentru mine.
Fiindcă mai făcusem doar un film la vremea aceea.
Și Landis îl regizase.
Era vorba de vestitul De tot râsu’.
Vară-mea Acquanetta din Cleveland a zis
că e printre cele mai bune 50 de filme din toate timpurile.
Mânca prăjituri cu iarbă când a zis-o, dar…
Pentru De tot râsu’,
cred că m-au chemat de 17 ori până să-mi dea rolul.
Dar când ești prieten cu Eddie Murphy și îi zice lui John Landis
să-ți dea rolul lui Semmi, primești rolul lui Semmi.
Eram încântat.
Urma să joc rolul bodyguardului unui prinț din Zamunda.
Urma să lucrez cu prietenul meu și mai luam și bani.
Era perfect.
Apoi mă sună Eddie și-mi zice că vrea să joc rolul preotului.
Floare la ureche, tata era preot baptist.
Apoi aflu că Eddie vrea să joc
rolul femeii în roșu.
Pe generic apare drept „fata extrem de urâtă”.
Apoi Eddie îmi zice că vrea să-l joc pe frizerul Morris.
Prima oară când ne-a machiat, marele Rick Baker ne-a propus
să ne plimbăm prin studiourile Paramount deghizați în frizerii pe care-i jucam
și să vorbim cu oamenii.
Așa am făcut.
Și nu ne-a recunoscut nimeni.
Eddie i-a și făcut avansuri unei bătrânici în timp ce ne plimbam prin studiouri
și a făcut rost de numărul ei.
Da. Și era o doamnă albă.
Clarence i s-a părut un moș de culoare plin de farmec
și voia să i-o tragă puțin.
Era incredibil!
Eddie, am venit azi aici pentru tine ca prieten, dar și ca fan.
Dacă părintele Brown din Un prinț în America
ar fi aici în clipa asta,
cred că ar spune așa:
„Îl iubiți?
Îl iubiți pe Eddie Murray?
Nu mă auziți? Îl iubiți pe Eddie Murray?
Vreți să-i spuneți numele?
Spuneți Eddie Murray!
Îți mulțumim pentru tot ce ne-ai dat.
Aud un «amin»?
Înainte să părăsesc scena asta și să mă întorc la Jackson Heights,
trebuie să mai spun ceva.
Dacă a-l iubi și a-i mulțumi lui Eddie Murray e o greșeală,
eu nu vreau să am dreptate.”
Partida s-a încheiat pentru azi.
Îl duc pe băiețel acasă, la mama lui.
Mama a murit.
Atunci, la tatăl tău.
Și tata a murit.
Tu l-ai omorât?
Apăruseră câțiva regizori noi de culoare.
Robert Townsend, Spike Lee…
Mi-am zis să regizez și eu un film. De ce să nu încerc?
Dă-o-n mă-sa!
Mie îmi place filmul, dar când s-a lansat, criticii l-au făcut harcea-parcea.
O țineam din succes în succes și devenisem extrem de popular.
„Acum vrea să fie și regizor? Dă-o-ncolo!” Nu le-a plăcut deloc.
Doamne! Ești un individ meseriaș, dragă. Aș vrea să văd așa ceva.
Ai vrea tu să vezi orice, orb nenorocit.
Redd Foxx era cel mai glumeț om pe care l-am cunoscut.
Era aproape un blestem.
La propriu. A murit la filmările pentru un serial produs de mine.
A făcut infarct, iar lumea a crezut că glumește.
Atât de glumeț era.
El murea și cei din jur se prăpădeau de râs.
„Redd!”
Glumise de multe ori că face un infarct baban.
Când l-a făcut, lumea a zis: „Redd, ești culmea!”
El zăcea mort acolo.
Și oamenii: „Redd, termină!”
VAMPIRUL DIN BROOKLYN
Interesant!
Am fost înjunghiat, am fost spânzurat,
am fost ars și chiar tras pe roată,
dar nu mai fusesem împușcat.
Un singur lucru aș schimba: frizura mea.
Asta le-a tăiat cheful oamenilor.
Negrilor nu le-a plăcut.
Am apărut cu părul ăla și negrii au zis:
„La naiba, e prea mult! E prea mult păr!
Eddie n-are așa păr. Vreți să credem că are el părul lung?”
Sunt romantic când cunosc o femeie, dar îmi pierd interesul după ce i-o trag.
Nu-i vina mea.
Cu alte cuvinte, exact în momentul orgasmului,
iese romantismul din tine ca un jet.
Bumerangul e un film perfect. Trei prieteni extrem de haioși.
O vecină nostimă, Tisha Campbell.
Întâmplările cu femeile de la serviciu…
Voilà!
Întâi i-a frânt inima Robin Givens…
Să mă uit bine!
Uite, ca în Jet Magazine.
Apoi a apărut Halle Berry… Halle Berry!
E un film plin de vedete.
Nu mai zic ce amuzant e John Witherspoon.
Te rog, tati!
Când a apărut Bumerangul,
lumea l-a criticat fiindcă avea doar actori de culoare.
„De ce nu sunt albi în film?” Așa ceva se spunea.
Am observat asta la unele filme.
Reacțiile prostești trec și rămâne filmul,
iar filmul trece testul timpului.
Aplauze pentru Eva Longoria!
Bună seara!
Nu știu dacă știți, eu am fost măritată cu Eddie.
Într-un film.
Eddie, dacă m-ai întreba, te-aș lua din nou de bărbat.
Da, ne-ai făcut să râdem și lumea te iubește pentru asta,
dar AFI te omagiază astă-seară
pentru că ești un vector puternic al progresului în societate.
În timp ce râdea, lumea învăța.
De pildă, cu Bumerangul.
De la Casa din cer, film din 1943
cu Ethel Waters, Louis Armstrong și Lena Horne,
nu mai fusese niciun film cu distribuție exclusiv de culoare.
Au fost și albi în Bumerangul.
A fost un francez sau așa ceva, dar nu-l mai ține minte nimeni.
A fost un film care a ilustrat puterea exemplului.
Dovada: Eddie a jucat rolul unui mahăr din publicitate, Marcus Graham.
Inspirată de film,
acum există o organizație nonprofit numită Proiectul Marcus Graham,
care ajută tineri din diferite minorități să ajungă lideri în presă și marketing.
Asta înseamnă impact.
Mulțumim că ai deschis drumuri și uși pentru atâția artiști, Eddie,
că ai făcut lumea mai pestriță
și că ne-ai făcut întotdeauna să râdem,
mai ales când faci societatea să avanseze.
Să-l aplaudăm pe Chris Rock!
Suntem toți aici, Eddie.
Toți copiii tăi. Ai 20 de copii.
Dar și copiii tăi din comedie:
Tracy Morgan, Martin Lawrence, Kevin Hart, Dave Chappelle.
Îți suntem… Noi n-am fi existat fără tine, înțelegi?
Eddie Murphy nu e lăudat destul pentru că a revoluționat actoria.
Vă dați seama cum jucam actorii de culoare înainte să apară el?
Era…
Vă dați seama cum se juca în filme? „Sunt dl Tibbs!”
Sau…
Se juca exagerat.
Sau ca J.J.: „Dinamită!”
Dar Eddie…
Ca Brando, tu ai fost primul actor de culoare care juca relaxat.
Care era el însuși.
Erai tu și gata.
Povestea mea preferată cu Eddie se petrece într-un club.
O femeie albă se apropie de Eddie și zice:
„Doamne! N-am mai sărutat un bărbat de culoare.”
Eddie era înconjurat de o mulțime de oameni.
Eddie, cum îl știți, îmbrăcat în piele.
Prince era acolo, la fel și Rick.
Și femeia zice:
„N-am mai sărutat un bărbat de culoare. Pot să te sărut?”
Eddie era înconjurat de bodyguarzi.
Se uită la ea și-i zice: „Stai așa!
Nu poți să pornești de sus.
Sărută-l întâi pe unul dintre negrii ăștia sărăntoci.”
Omule, țin la tine mai mult decât o să știi vreodată.
Doamnelor și domnilor, aplauze pentru Eddie Murphy!
PROFESORUL TRĂSNIT
Scuză-mă, mă duc la toaletă.
Scuzați-mă! Strâng eu.
E Lună plină astă-seară.
Cred că știu unde l-au ascuns pe Jimmy Hoffa!
Mă uitam la Geraldo Rivera și au difuzat o reclamă.
Era cineva gras care s-a despicat și a apărut cineva mai mic.
Și tot așa până a apărut cineva slab.
Zic: „Ia te uită!” De acolo vine ideea filmului.
Sunt slab!
În filmul original, Jerry Lewis e un bleg care devine un tip sigur pe el.
Noi am făcut problema de natură fizică, iar rezolvarea ei a schimbat totul.
Ce-i cu tine? Ăla trebuie mâncat, nu belit.
Toate caloriile din pui sunt în piele și în grăsime…
Ce spui? Auzi, cică acolo sunt caloriile!
Știi de unde-i asta? De la televizor.
De cum îl deschizi, ți se zice să slăbești, să fii sănătos și în formă.
Să fim toți anorexici, asta-i sănătate? Știu eu ce e.
Interpretarea din Profesorul trăsnit e preferata mea din toate filmele.
E minunat!
Nimic nu se compară cu o masă bună în familie.
Mulți comici știu să asculte.
Ești atent la ce li se pare normal tuturor în afară de tine.
Trebuie să pui cap la cap vocile tuturor,
ce face fiecare și cum se potrivesc.
Cine m-a strigat?
Eu, dacă te cheamă așa…
Orice personaj aș interpreta…
Când joc tatăl, în locul celorlalți sunt mingi de tenis.
Vezi ce-am făcut din cauza ta? Mi-am murdărit pantalonii.
A doua zi, joc mama
și am în cască replicile pe care le-am zis în ziua precedentă.
Joc rolul mamei și îmi aduc aminte ce am zis.
Vorbesc cu o minge, dar știu ce am făcut cu o zi înainte.
În ziua următoare joc fratele
și îi aud pe mamă și pe tată.
Apoi îi am pe ei toți și fac… Cred că arată ciudat.
Când eram tânără, aveam raporturi în fiecare noapte.
Dacă un domn drăguț îmi aducea flori și bomboane,
mă ducea la film și îmi oferea o seară frumoasă,
îl aduceam acasă și aveam raporturi înfocate cu el.
E foarte frumos să ai raporturi. Nu-i nicio rușine.
Mai ales pentru doi tineri.
- Uite ce coardă e mă-ta! - Cletus!
Uneori am raporturi cu mine însămi.
Eu te înțeleg.
Mamă!
Aplauze pentru Dave Chapelle!
Bun!
O mică explicație culturală.
E valabil pentru mine și pentru mulți oameni de culoare.
Cei de culoare se tem adesea pentru idolii lor.
Ne facem griji
fiindcă atât de mulți idoli de-ai noștri sunt persecutați sau împușcați.
Aveam 14 ani când s-a lansat Raw.
Mă duceam și-l vedeam zi de zi după ore,
de parcă m-aș fi dus la un curs.
De parcă aș fi știut că e important pentru viața mea.
Toată viața mea, Eddie, am stat cu ochii pe tine.
Nu te pierdeam din vedere deloc, erai idolul pentru care îmi făceam griji.
Când ai apărut tu, nu prea mai era nimeni.
Erai singur.
Erați tu, Michael Jackson,
Rick James și Prince.
Și ei toți…
Și ei toți au murit.
Iar tu, nu se știe cum, ai supraviețuit.
Astă-seară, când am venit aici, mi-am văzut o mulțime de idoli.
Pe Martin, Arsenio, Robert Townsend, oameni care mi-au influențat viața.
Pe tine, Chris.
„Ce nebunie”, mi-am zis.
Totul în cinstea
unicului supraviețuitor al anilor ’80…
Eddie Murphy.
Când am primit rolul din Profesorul trăsnit, eram îngrozit.
Și Spike Lee, alt idol care-i aici.
Mi-era groază de întâlnirea cu tine.
Nici nu te-am recunoscut, erai deghizat în Sherman.
„Cine-i grăsanul ăsta? Am emoții și nu mai scap de el.”
Și apoi am jucat scena.
Eram în mare formă.
Întreb ce am de făcut, cică glume despre grași.
Zic: „Nicio problemă.”
Am început să fac mișto de Eddie,
care era deghizat în Sherman.
Și au început să strângă lent cadrul.
Și când ai făcut fața aia…
Mi-am zis: „Aoleu!
O să mă urască toată America.”
Dar treaba e treabă, am continuat.
Apoi mi-am făcut curaj să improvizez.
Am întrebat-o pe Jada Pinkett: „Care îi suge țâțele celuilalt?”
Și lui Eddie i-a țâșnit apa pe nas.
Mi-am făcut idolul să râdă
și îmi venea să plâng.
Trebuie să vă spun ceva.
Am dat recent un interviu care a făcut furori,
fiindcă am zis că mă gândesc să reiau Chappelle's Show.
I-am și zis:
„Dacă mă întrebai acum un an, aș fi zis că nu.”
Chappelle's Show era greu de făcut, dar a fost o experiență foarte frumoasă.
Era grozavă, printre altele, datorită fratelui tău, Charlie.
Știu că a zis și Bill,
dar Charlie ne povestea mereu cum ai ajuns tu celebru.
Vreau să știi că de fiecare dată când vorbea de tine,
ne spunea cât de mândru e de tine.
„Țin la fratele meu”, spunea.
Charlie a însemnat enorm pentru toți cei din platou.
Într-o zi mi-a dat scenariul de la Norbit.
A zis: „O să i-l dau lui frate-meu. Ar trebui să faceți filmul ăsta.”
Iar după două zile a venit și mi-a zis:
„Lasă, joacă el ambele roluri.”
Zic: „Drăcie!”
Acum două săptămâni, am simțit nevoia să-l caut pe Eddie.
I-am propus să trec pe la el.
M-am dus la el acasă. Nu știam că împlinise 65 de ani cu o zi înainte.
Era frumos afară.
Nepoții lui se jucau în piscină,
țipau și râdeau cum fac copiii, era bucurie pură.
Eu și Eddie am vorbit despre Charlie pentru prima oară de la moartea lui.
Nu ne văzuserăm și nu avuseserăm ocazia să vorbim.
În toiul discuției, Eddie a fost cel care a zis:
„Ar trebui să faci un film Chappelle's Show sau așa ceva.”
Am zis că ar fi greu.
„E fratele tău.”
Eddie, dacă-l fac,
ia tu rolurile lui Charlie!
Și să-i dăm drumul!
Mulțumesc pentru tot.
Seara asta nu e doar încununarea
unei cariere incredibil de reușite.
Seara asta e încununarea unei vieți.
Nepoții tăi jucându-se,
faptul că încă ești tânăr și frumos,
familia frumoasă din jurul tău.
Frate, ești și acum idolul care-mi doresc eu să fiu.
Mulțumesc, domnule!
Cine ești?
Cine sunt eu?
Sunt temnicerul sufletelor rătăcite.
Sunt puternicul, agreabilul
și indestructibilul Mushu.
N-arăt mișto?
Pe atunci nu erai plătit pentru ele.
Te grozăveai și atât. Era grozav să joci într-un film Disney.
Apoi Robin Williams a făcut Alladin.
Interpretarea lui vocală ținea tot filmul în spate.
Și a schimbat tot.
Pot să stau la tine?
Poftim?
Pot să stau la tine… te rog?
Bineînțeles!
- Serios? - Nu.
Nu vreau să mă întorc. Nu știi cum e să fii o ciudățenie.
Sau poate că știi. De-aia trebuie să fim uniți.
Lasă-mă să rămân, te rog!
Bine!
Dar numai o noapte.
Mulțumesc!
- Ce faci? Nu! - O să ne distrăm.
Putem sta până târziu la povești, iar mâine-dimineață fac vafe.
Aplauze pentru Mike Meyers!
Când Institutul American de Film te cheamă
să-i aduci un omagiu lui Eddie Murphy,
bineînțeles că ești de acord.
Iar când îți zice că trebuie să fii machiat ca Shrek,
evident că ești de acord și cu asta.
Au vrut și să pomenesc următoarele lucruri despre filmele Shrek.
Nu mi s-a părut foarte elegant,
dar asta mi-au cerut să fac.
Shrek a câștigat primul Oscar pentru un film de animație.
Nu-i rău.
E în topul 20 al celor mai populare serii de filme din toate timpurile.
Încă unul. Îmi pare rău, ei m-au pus.
Shrek 2 a fost filmul cu cele mai mari încasări în 2004.
Nu voiam să spun asta,
dar a depășit Harry Potter și Spider-Man.
E cam lipsit de modestie, îmi pare rău.
Mai scrie aici
că Shrek nu numai că e filmul DreamWorks cu cele mai mari încasări,
dar a și salvat DreamWorks, potrivit lui Jeffrey Katzenberg.
Cu plăcere, Jeffrey.
Dar nici măcar o fărâmă din succesul lui Shrek
n-ar fi fost posibil fără Eddie Murphy.
Personajul lui Eddie, măgarul, e o capodoperă,
ca toate personajele create de el de-a lungul anilor.
Adorabil, amuzant, vesel, vulnerabil și loial.
Eddie le combină pe toate într-un tur de forță.
Pe scurt, Eddie e unul dintre cei mai buni.
Sigur, n-am apucat să lucrez cu Charlie Chaplin,
cu Alec Guinness sau cu Peter Sellers.
Dar e o mare onoare pentru mine să le pot spune copiilor mei
că am lucrat cu Eddie Murphy.
Eddie, felicitări!
Ești extraordinar. Mulțumesc!
Am cântat înainte să fac glume.
Știți cum se cântă alfabetul la școală?
A, B, C, D, E, F, G…
Asta e melodia.
H, I, J, K, L, M, N, O, P
Dna Torresco a avut îndrăzneala
să ne învețe alfabetul la pian, cu altă melodie.
A, B, C, D, E, F, G H, I, J, K, L, M, N, O
K, L, M, N, O, P, Q, K, L, M, N, O, P, Q
R, S, T, U, V, W, X, Y și Z
De unde atâta tupeu?
Personajul acela e inspirat, de mai multe persoane.
E inspirat de Marvin Gaye și de Otis Redding.
Văzusem piesa pe Broadway.
Cleavant Derricks îl juca pe James Tunet Early.
L-am văzut și mi-a venit o idee cum să-l joc.
Încearcă bucata asta, dragă!
Ai căzut în capcană, nu-i așa?
Știam eu că te pricepi!
Te iubim, Eddie! Felicitări!
Aplauze, oameni buni!
S-aud trompetele!
Să-l sărbătorim pe legendarul Eddie Murphy! Haideți!
Dreamettes!
Te iubim, Eddie Murphy. Felicitări! Ești o legendă.
Aplauze pentru Jennifer Hudson!
Rickey Minor, Dreamettes.
Ai vreo experiență în film?
Da, destul de multă.
Am destul de multă experiență.
Închiriez filme de la Blockbuster
și merg la cinema cât de des pot.
Săptămânal, bisăptămânal.
Intersăp… Intermediar.
Ai fi dispus să te tunzi?
Da, dar de obicei iese mai bine dacă mă tunde altcineva.
Auzisem povești despre filme finanțate de pe cardul de credit.
Mi s-a părut foarte interesant.
Avem o scenă dintre cele mai haioase pe care le-am gândit eu vreodată:
Eddie Murphy aleargă pe autostradă în cadrul filmărilor.
Și l-am convins că e în regulă.
Motor!
A fost grozav!
E Steve Martin. Sunt norocos să joc în filmul ăla.
Numele meu e Dolemite și treaba mea e să-i ard pe nenorociți.
Are o poveste trăsnită.
Un tip care voia să fie vedetă,
dar avea foarte puțin talent.
Are un vis uriaș, dar foarte puțin talent.
Trage de asta!
De ce?
- De chestia asta, trage! - De asta?
Trage puțin!
Nu prea tare, să nu mi-o scoți!
Rahat! E o perucă, futu-i!
Perucă, da. Totul e teatru.
Dacă-ți pui pelerină, te transformi în supererou.
Îți lași în urmă identitatea, urci pe scenă și…
Ne uitam la filmele lui Rudy Ray Moore când eram copii.
Știm că sunt rudimentare și făcute cu bani puțini, știm.
Dar au multe faze al naibii de amuzante.
E ratatul care trebuie să câștige.
Și-a pus în cap să câștige și a câștigat. E ratatul câștigător.
Vreau să trăiți cum vă place și să vă placă cum trăiți.
De la Atlanticul frenetic până la Pacificul mirific,
fiți cei mai buni la ce faceți!
Țintiți Luna și, dacă n-o nimeriți, agățați-vă de o nenorocită de stea!
Aplauze pentru Da'Vine Joy Randolph!
L-am cunoscut pe Eddie pe platou, la Numele meu e Dolemite.
Audițiile și pregătirile au fost serioase, dar Eddie mi-a dat o șansă.
Să garanteze pentru tine cineva ca Eddie
e ca și cum te-ar înnobila un rege în domeniul ăsta.
L-am mai întâlnit pe Eddie și după încheierea filmărilor.
De obicei, doar protagoniștii participă la turneul de presă,
dar Eddie a făcut ceva foarte rar și deosebit.
S-a asigurat că sunt inclusă în fiecare etapă.
Peste tot pe unde mergeam, ne întâmpinau mulțimi de fani.
Puterea lui de atracție era atât de mare,
încât pentru mine era copleșitor și să fiu în preajma acelei energii.
Dar Eddie nici nu clipea.
L-am urmărit gestionând întâlniri cu fanii, interviuri și emisiuni
cu atât de multă grație și umor,
că n-am să uit niciodată.
Eddie, sper sincer să învăț de la tine tot restul carierei mele.
Fii binecuvântat, mulțumesc!
A fost odată un băiețel pe nume Henry.
DOMNUL CHURCH
Și băiețelul ăsta se temea de aproape orice.
Mai puțin de gărgărițe.
- De gărgărițe? - De gărgărițe.
Într-o zi, când era pe-afară, a văzut o gărgăriță și s-a luat după ea.
Am citit scenariul și mi-au dat lacrimile.
Mi-am zis că de obicei nu pățesc așa ceva.
Nu primesc scenarii triste în mod obișnuit.
A căutat-o peste tot, dar n-a mai găsit-o.
I-a promis că va pleca.
Dar femeia i-a zis să rămână.
„Rămâi aici, cu noi!
N-avem noi multe, dar o să împărțim cu tine tot ce avem.”
Și a rămas?
A rămas. Știi de ce?
Fiindcă pentru prima oară
era în siguranță.
Am văzut actori metodici zicând
că dacă trebuie să plângă într-o scenă, se gândesc la ceva ce li s-a întâmplat.
Eu n-am putut niciodată să procedez așa.
Eu încep când se strigă „Motor” și joc până se strigă „Tăiați”.
Apoi redevin eu.
Aplauze pentru Randy Watson!
Randy Watson e aici?
Și trupa lui, Ciocolata Sexuală!
GRĂDINIȚA LUI TĂTICU’
Orice prost poate conduce o grădiniță, dar copiii se cresc în familie.
Asta vom fi de-acum, o familie.
Dacă ai o familie și iubire,
poți să treci peste orice.
Sunt foarte mândru de tine, Jane.
Să te ducem înapoi, tată!
Bine. „Tată”. Îmi place!
Te iubesc!
Mă iubești? Îmi mai trebuie un șervețel.
Klump, șase persoane.
Da, și ne e foame.
La mulți ani!
JAF FĂRĂ VOIE
Mulțumesc.
Ne-am îmbrățișat adineauri și suntem din nou prieteni.
- Să vă văd! - Ne-am îmbrățișat deja.
Nu, omule, o îmbrățișare zdravănă!
La naiba, vă iubesc!
Aplauze pentru Martin Lawrence!
Ce pot să-i spun fratelui meu Eddie?
Eddie ne-a arătat ce înseamnă să fii un star rock în comedie.
Când am venit prima oară în California,
am avut onoarea să-l cunosc pe idolul meu, Eddie Murphy.
M-am dus la bodyguarzii lui.
„Pot să fac cunoștință cu el? Sunt un comic debutant.”
Au zis că pot.
Eddie stătea tolănit, foarte șmecher.
Zic: „Eddie Murphy, eu sunt Martin Lawrence.
Frate, pot să fac o poză cu tine?”
Eddie s-a uitat la mine frumos și calm.
S-a uitat în ochii mei și a zis: „Nu.”
Mi-a crăpat obrazul de rușine.
Și am făcut o poză cu Robert Townsend.
Așa arăt în poză.
Ce pot să spun despre Eddie care să nu se fi zis deja
sau să nu știm deja despre el?
Știi că țin la tine.
Acum pot să mă pozez cu el cât vreau, fiindcă suntem cuscri.
Nu-i așa, Eddie?
Așa e.
Vreau să-ți spun că țin la tine din tot sufletul.
Îmi ești frate, prieten și cuscru.
Te iubesc, Doamne-ajută!
Da!
Sunt binecuvântat și extrem de norocos
că am putut face filme atâta timp.
E minunat!
Nu-mi vine să cred. Mulțumesc! Nu știu ce să fac.
Am făcut niște filme bune și cred că m-am remarcat ca actor.
Hercules!
Sunt mulțumit de munca mea.
Nu mi-e rușine s-o compar cu a nimănui.
Publicul o să râdă mai mult la a mea.
Ce am făcut eu e mai amuzant.
Gumby, calmează-te!
Nu-mi spune să mă calmez, băiat de rulotă!
Râsul e cel mai bun lucru din lume.
Să fiu în domeniul ăsta, să fac filme,
să fiu artist și să fac oamenii să râdă…
De aici vine tot norocul meu.
Mai bine de-atât nu se poate.
Aplauze pentru Spike Lee!
Eddie Murphy și eu am crescut
în Bushwick și Fort Greene, Brooklyn.
Dar am apucat-o pe căi diferite.
Eddie ne-a făcut să râdem și a făcut poporul să se simtă mai bine.
Eu am luat o cameră și am arătat cum poate poporul nostru să fie mai bun.
Când am primit e-mailul
cum că Eddie vrea ca eu…
să fiu aici,
am fost uimit.
Și am primit data.
Dar încă nu se anunțase calendarul NBA.
Și au câștigat Knicks!
Eddie!
Dacă era altcineva,
slăbănogul de mine, cum ar zice mama, ar fi fost în primul rând, în arenă.
Dar pentru tine am venit.
Pe tot parcursul lui, Eddie și-a rămas fidel lui însuși.
Și-a pus familia pe primul loc.
Și nu în ultimul rând, e un mare artist.
Nu doar actor de comedie.
Doamnelor și domnilor, aplauze pentru laureatul
Premiului Institutului American de Film pentru întreaga carieră 2026,
fratele meu din Brooklyn Eddie Murphy!
Mulțumesc, Spike Lee!
Gata…
Da, a fost… Vă rog! A fost…
N-au… Astea au mereu aceleași dimensiuni?
Mi se pare mai mic.
Este? Așa au fost mereu?
Mulțumesc, Spike!
Mulțumesc, frate!
Știți, și Spike e din Brooklyn.
Dar, de fapt… O să le zic, Spike.
Spike nu e născut în Brooklyn…
Dar are Brooklynul în suflet.
Când m-am trezit dimineață, eram plin de anxietate și…
Nu știam cum o să fie.
Mă întrebam ce…
Dar n-a fost deloc cum… Totul e minunat.
Și nu putea pica…
mai bine de-atât.
De o lună sau două încoace e…
S-au întâmplat multe în viața mea.
Mi s-au născut primul nepot și…
a treia nepoată.
Și da, am împlinit 65 de ani.
Parcă plouă cu binecuvântări în viața mea luna asta.
Da, sunt multe.
Să primesc premiul ăsta și încă să mă recunosc în oglindă…
Fiindcă uneori ți-l dau când ești foarte bătrân.
Mel Brooks avea 86 de ani când l-a primit.
Iar anul trecut l-a primit marele Francis Ford Coppola,
care avea tot 86 de ani.
Eu am 65.
Cea mai în vârstă laureată a fost Lillian Gish.
Avea 92 de ani, nu?
Da…
A primit premiul cu multă eleganță. A mulțumit.
Dacă mă puneați să aștept până la 92 de ani,
aș fi venit aici și v-aș fi dat dracului pe toți.
Duceți-vă dracului toți!
Și apoi m-aș fi căcat pe jos.
Și ar fi dat drumul la muzica aia pe care o pun când vor să te oprești.
Aș fi continuat să mă cac.
Dar am evitat toate astea fiindcă mi-ați dat premiul astă-seară.
Da…
Văzându-mi aici toată familia, copiii și soția frumoasă,
văzând atâția oameni cu care am lucrat,
sunt copleșit.
Și…
e un moment deosebit.
Și vreau să mulțumesc
AFI și lui Ted Sarandos…
lui Ted pentru că a organizat totul.
E pur și simplu…
Aș vrea să simțiți și să vedeți toți ce simt și ce văd eu.
E într-adevăr… M-a emoționat seara asta.
Vă mulțumesc tuturor că mi-ați oferit seara asta
pe care o s-o țin minte întotdeauna.
Era cât pe ce să-mi dea lacrimile.
Cât pe ce. O să plâng în culise.
A fost minunat. Vă mulțumesc, e grozav. Mulțumesc.
Mulțumesc.
Umorul e un fel de spirit.
E o senzație pe care o am.
Dacă am senzația aia, oricât de slabă și firavă,
într-o fracțiune de secundă iese gluma.
Dacă o spui în mintea ta și ai senzația aia, merge întotdeauna.
Intri în legătură cu spiritul, îl invoci și încep să se întâmple chestii hazlii.
Subtitrarea: Georgeta Huzum