Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
‫אין לי איך לעזור.‬
‫אין עוד סירות זמינות היום. מצטער.‬
‫כולנו יודעים איך זה ייגמר,‬
‫אז בוא נעבור לקטע הכיפי כשאתה אומר "כן".‬
‫היא לא משקרת. בניגוד לרצונך, אתה תיהנה.‬
‫לא אישרת. הסירה שהזמנת איננה.‬
‫בסדר. אבל יש לך סירות אחרות. -תוכל להגיד לנו עוד כמה?‬
‫מותק, תוכל לסלק מכאן את אדריאן וגרג?‬
‫כן.‬
‫היי, קדימה. לכו לשבת. -מה?‬
‫אני מתנצלת בשמם.‬
‫תקשיב, אני מבטיחה לך שאתה תיהנה איתנו.‬
‫אולי הסירה הגדולה יותר זמינה?‬
‫אני אשמח לראות אותך על הגשר של החיה הזאת.‬
‫בוא לכאן, מתוק.‬
‫תני לי קצת מזה…‬
‫את רואה את זה?‬
‫תירגע, ג'יימס. זו תאילנד. לאף אחד לא אכפת מהפגנת חיבה בציבור.‬
‫כן, אחי. מצטער שהאישה שלך סירסה אותך שם.‬
‫סירוס זו מילה גדולה, בחור חדש. -אני תלמיד מצטיין.‬
‫באוניברסיטת אריזונה. -טוב.‬
‫חבר'ה, אולי נקנה בירות ונלך לחוף?‬
‫תן לזה רגע, גרג.‬
‫ברור שאתה לא מודע לקסם של מקס.‬
‫היא ממש מצחיקה.‬
‫טוב, בואו. הסירה נמצאת כאן. -כן.‬
‫השפעה מקס-ימלית.‬
‫מקס, את מדהימה.‬
‫תודה.‬
‫כל הכבוד. -אין הזמנה, אין פיקדון, אין בעיה.‬
‫את יודעת שאני אלרגית ללוגיסטיקה.‬
‫היי, קטנטן. היי.‬
‫היי, קטנטן.‬
‫מפלצת קטנה.‬
‫הוא לא נורא כל כך.‬
‫היי, חכו!‬
‫פה השטן‬
‫זה דבר שקורה פעם בחיים.‬
‫אבל זו עבודה אמיתית?‬
‫כן, עם קולקציית בגדי הים של סברינה קרפנטר.‬
‫המשקיע שלה מכיר את אבא שלי מייל.‬
‫אני אהיה מנהלת הסושיאל שלהם ובעוד…‬
‫כשנתיים, אני אנהל את כל העסק.‬
‫אבל את מחבבת בכלל את סברינה קרפנטר?‬
‫אני אוהבת ליהנות.‬
‫מה את חושבת?‬
‫זה מגניב.‬
‫אבל דיברנו על ניו יורק כל השנה, זה היה ההסכם,‬
‫ועכשיו הוא השתנה. את טסה ללוס אנג'לס. זה משנה הכול.‬
‫אני חיה את הרגע.‬
‫אני מנצלת הזדמנות, ואת תבואי איתי.‬
‫בדיוק קיבלתי את העבודה שהתאמצתי מאוד להשיג.‬
‫לא אוכל להבריז.‬
‫את לא מבריזה.‬
‫את משנה כיוון.‬
‫את ממש מצחיקה.‬
‫כלומר…‬
‫במה אעבוד?‬
‫איפה אגור? אני לא מכירה אף אחד בלוס אנג'לס.‬
‫תכירי אותי, זה כל מה שאת צריכה.‬
‫את ואני, עד שייכבו הכוכבים.‬
‫בסדר, מספיק לדבר על ניו יורק-לוס אנג'לס. אפשר לשחות?‬
‫אני צריכה ללמד את החובבנים האלה משחק שתייה, אבל לכי לך.‬
‫לבדי?‬
‫היי, אדריאן, את בקבוצה שלי!‬
‫בסדר. -די עם ניו יורק. סמכי עליי.‬
‫חתיכת שוט.‬
‫אלוהים.‬
‫לא! אני אהרוג אותך!‬
‫טוב, שחקי במקומי. יש לי פיפי.‬
‫טוב.‬
‫אלוהים.‬
‫כן.‬
‫נקמה מגישים קרה.‬
‫לא.‬
‫היי, אנחנו חוזרים עכשיו.‬
‫איפה הבחורה האחרת? -היא בשירותים.‬
‫יש! הינה! -לך לעזאזל, גרג. איך אתה…‬
‫היי, תחזרו!‬
‫היי! אני עדיין כאן! אלוהים!‬
‫היי!‬
‫גרג, גרג, גרג. -היי!‬
‫היי!‬
‫חבר'ה, אני עדיין כאן! אלוהים!‬
‫בחייכם.‬
‫אלוהים! תרדו ממני!‬
‫קדימה! -אלוהים! הינה.‬
‫היי, איפה שרה?‬
‫מה?‬
‫איפה שרה, לעזאזל?‬
‫היי! עצור את הסירה!‬
‫מותק, אני ממש מצטערת. לא ידענו.‬
‫לעזאזל, כמה היו שם?‬
‫כולן. -כן, זה די אופייני לתאילנד.‬
‫אתם עזבתם אותי.‬
‫לא ידעתי שאת במים או שאנחנו זזים.‬
‫אני מניחה שידעתי, אבל הייתי מבולבלת‬
‫כי רב-החובל שאל אותי… -בחיי, גרג, פשוט תודה.‬
‫תפסיק.‬
‫תפסיק לרגע.‬
‫אבל את תהיי בסדר.‬
‫תודה לאל. נכון?‬
‫אז את תהיי בסדר. אני אטפל בך.‬
‫בואו נזוז. כבר מאוחר.‬
‫אנחנו מצטערים.‬
‫תודה.‬
‫טוב, תאכלו, חברים.‬
‫בסדר.‬
‫אלוהים, אני עצבנית כל כך.‬
‫אכתוב ביקורת רעה על הבחור מהסירה.‬
‫אף אחד לא אשם. זה פשוט קרה.‬
‫להשאיר מישהו מאחור זה דבר מטורף למדי‬
‫שיקרה ככה סתם, נכון?‬
‫זו בטיחות בסיסית.‬
‫תספור את האנשים. זה דבר בסיסי שרב-חובל אמור לדעת.‬
‫שרה, אם תרצי, אני לגמרי יכולה לבקש מאבא שלי שיתבע אותו‬
‫או שישלח לו מכתב לפחות וילחיץ אותו.‬
‫אני לא מאשימה אותו.‬
‫טוב. כן, את כנראה צודקת.‬
‫זה היה מסוג הדברים הנוראיים האלה שבהם הכול משתבש.‬
‫נהנינו, ואת עזבת לאן שהוא.‬
‫והיה רועש… -כמו שאמרתי, אף אחד לא אשם.‬
‫חוץ ממי שהמציא את ייגרמייסטר.‬
‫כן, נכון?‬
‫אפשר לכתוב ביקורת על ייגרמייסטר?‬
‫רעיון נהדר, מותק. -תודה.‬
‫איבדתי תחושת זמן.‬
‫חשבתי שאת על הסירה, שרה. -אבל לא הייתי עליה.‬
‫כן, אבל אני לא אחראית על הכול, על כל פרט קטן.‬
‫ממתי?‬
‫תיהנו מארוחת ערב נהדרת.‬
‫רק רציתי ארוחת ערב מהנה.‬
‫אז תישאר, תהיה ארוחת ערב מהנה.‬
‫כן, כאילו זה באמת אפשרי.‬
‫אז כאילו, אני יודעת שנטשנו אותך למות בים הפתוח‬
‫ואת מכוסה בכוויות, אבל בואי לא נשכח מי הקורבן האמיתי כאן.‬
‫מקס.‬
‫אתן מחוברות באגן מאז השנה השנייה ללימודים.‬
‫לא יודעת, אני חושבת שאולי המרחק בין לוס אנג'לס לניו יורק‬
‫יכול להיות דבר טוב מאוד.‬
‫לוס אנג'לס לא רעה, נכון?‬
‫אני אוהבת מרכזי קניות פתוחים.‬
‫או שתעברי לניו יורק.‬
‫תפלסי לעצמך דרך משלך.‬
‫סליחה שלא שמרתי עלייך. -סליחה שעשיתי מזה עניין.‬
‫אני מצטערת. -סליחה. אני באמת מצטערת.‬
‫תודה.‬
‫סליחה שהייתי חייבת פיפי. -סליחה גם על זה.‬
‫בואו נהיה כנים, זו לא הפעם הראשונה‬
‫שהשלפוחית הקטנטנה של אדריאן גרמה למהומה.‬
‫אין לכם מושג בכלל. -זה.‬
‫גרג הוא בעצם לברדור צהוב, נכון?‬
‫או שהוא גולדן רטריבר?‬
‫הוא החזיק את שניהם בבאמבל.‬
‫אני יודעת. -אנחנו שמחות שהבאת אותו.‬
‫כן, הוא עומד בקריטריונים, בינתיים.‬
‫את חושבת שהחברים שלנו עומדים להתנשק? -נראה כך.‬
‫אתפוס מקום קרוב.‬
‫כן, תעשי את זה. תפסי אותם. -תעשי את זה.‬
‫היי, אני באמת מצטערת על היום.‬
‫זה בסדר.‬
‫אנחנו בסדר. -לא, אני מנסה לשאת באחריות.‬
‫אני יודעת שיש לי הרגל מגונה‬
‫להסתער קדימה.‬
‫זו לא רק את.‬
‫גם אני הייתי קצת מוזרה השבוע.‬
‫אבא שלך.‬
‫כן. -כן.‬
‫אני יודעת שהוא עשה כאן רק טיול תרמילאים אחד,‬
‫אבל כל הזמן אני רוצה לשלוח לו תמונה,‬
‫לשאול מה היה החוף האהוב עליו או איזה אוכל רחוב הוא אכל.‬
‫כן.‬
‫אני רק רוצה לדבר איתו.‬
‫אנחנו לא חייבים ללכת למערות מחר, אם זה יותר מדי.‬
‫לא. זה הדבר היחיד שאני כן יודעת.‬
‫הוא אהב לשחות במערות האלה.‬
‫מחר. פה השטן.‬
‫בשביל אבא שלך ובשביל כולנו.‬
‫את יודעת, אם לא היית מסתערת קדימה כשהוא מת,‬
‫הייתי עוזבת כנראה את הלימודים.‬
‫בעצם לא אפשרת לי לוותר.‬
‫טראומה מזהה טראומה. אגודת ההורים המתים וכולי.‬
‫כן, כן. גררת אותי לכל המסיבות האלה…‬
‫כן. בגדים מפוקפקים.‬
‫למה תמיד התלבשנו דומה? -תמיד התלבשנו דומה.‬
‫טוב, הפואנטה היא שהצלת אותי.‬
‫זה אמיתי.‬
‫הקסם של מקס.‬
‫נו, תגידי את זה. -לא.‬
‫תגידי את זה. -רק אם תניחי לי.‬
‫לעולם לא. את ואני…‬
‫עד שייכבו הכוכבים. -כן. יש! כל הכבוד.‬
‫בואו, שחייה בעירום! קדימה!‬
‫בטח! -אלוהים.‬
‫בואי. -לא, אני בסדר.‬
‫טוב לי כאן. -לעזאזל. סליחה.‬
‫יודעת מה? לא משנה. הם יעשו את זה.‬
‫הם… ג'יימס וגרג… -לא. ברצינות.‬
‫…יכולים להיות עירומים יחד.‬
‫זה מה שהם רוצים. -לכו, בבקשה.‬
‫אני אכעס אם לא תלכו. לכו ליהנות.‬
‫לכו, לכו, לכו!‬
‫יש!‬
‫שחייה בעירום!‬
‫מהר, מהר, מהר! -קדימה. בואו הנה!‬
‫בואו, בנות! -תתפשטו!‬
‫בואו הנה! -קדימה, מותק!‬
‫אלוהים. -קדימה.‬
‫בוא הנה.‬
‫מה קרה? -מה? מה קרה?‬
‫לא, הרגשתי משהו.‬
‫אלוהים! -מה זאת אומרת? מה?‬
‫ראיתי משהו. זוזו!‬
‫מה…‬
‫לא! הרגשתי משהו. הרגשתי משהו. -מה זה היה? מה?‬
‫הינה. מה זה?‬
‫הדבר הזה שהתגלגל עכשיו לחוף? נשטף.‬
‫זה סימן נשיכה? -טוב.‬
‫זה ההפך מכיף, אז למחוק, למחוק.‬
‫בואו נחזור והוואן יאסוף אותנו ב-09:00.‬
‫ב-08:00, מותק. -טוב. אמרתי, 08:00.‬
‫טוב, מחר נהיה רק במים מתוקים. אין ממה לפחד.‬
‫טוב, נזוז.‬
‫בואי, שרה.‬
‫זה מטורף.‬
‫מגניב. זה המקום?‬
‫מה? -פה השטן.‬
‫רואים את השיניים משתקפות במים?‬
‫עוד לא. ואם זה דומה בכלל לתמונות ברשת,‬
‫זה מרשים הרבה יותר.‬
‫ורחוק הרבה יותר.‬
‫היינו צריכים להביא עוד חטיפים?‬
‫בטח לשרה יש חטיף חלבון בתיק הגב.‬
‫בטח שיש לי.‬
‫אל תחפשו אותי אם אתם צריכים חטיפים או ציוד חירום, טוב?‬
‫ואני מבטיחה לכם, פה השטן יהיה שווה את ההמתנה.‬
‫וכן, היא גם חסינת מים. -את חושבת על הכול.‬
‫כן, תאשימו את האחים הצופים שלי. "היה נכון."‬
‫חמוד.‬
‫שלום. -שלום.‬
‫היי.‬
‫הנה הוא.‬
‫שמי ואט. אני אהיה מדריך המערות שלכם היום.‬
‫אז מישהו היה במערות בעבר?‬
‫לא? -כולנו בתולי מערות.‬
‫יפה.‬
‫ומישהו מפחד ממים או משחייה?‬
‫אני לא מפחדת מהמים, רק ממה שעלול להיות בהם.‬
‫אל תדאגי. עומק המים הוא אף פעם לא יותר מ-15-10 מטר.‬
‫ואולי כמה דגים קטנים, כמו "מוצאים את נמו".‬
‫זה הסרט המנחם שלי. -זה הסרט המנחם שלי.‬
‫כן.‬
‫אני אהיה בסדר. פשוט תמשיכו לשחות.‬
‫נשחה מאוחר יותר. עכשיו נשוט בקיאק, טוב?‬
‫טוב.‬
‫בסדר גמור. בסדר.‬
‫אלוהים!‬
‫אדיר!‬
‫אימא שלי תאהב אותן.‬
‫גרג, עוד פעם תזכיר את אימא שלך…‬
‫כן!‬
‫נחמד מאוד!‬
‫אז זה המקום?‬
‫זו הכניסה למערה, לא פה השטן.‬
‫זה בהמשך.‬
‫כן.‬
‫את בסדר? -כן.‬
‫טוב. בסדר.‬
‫חמוד.‬
‫חמוד. -מעולה.‬
‫אם נכנסים למערה ולא מצלמים סרטון לטיקטוק, האם זה קרה בכלל?‬
‫זה קרה. -היי, צוללן נאה, בשעה ארבע שלך.‬
‫זאת שאלה מצוינת. -אולי.‬
‫טוב, חבר'ה, אם יש לכם בעיות כלשהן, אל תיתקפו חרדה, בבקשה.‬
‫פשוט תבואו להגיד לי.‬
‫מצטער. -לא.‬
‫אז היום אנחנו נשחה‬
‫במסלול הירוק שכאן, כפי שביקשת, שרה.‬
‫קל.‬
‫אבל זה נראה מגניב.‬
‫אולי ננסה את המסלול האדום.‬
‫לא, לא, לא.‬
‫מונסון שהגיע מוקדם כבר הציף את האדום.‬
‫הוא טוב יותר לצלילה.‬
‫חשבתי שעונת המונסון מתחילה בעוד חודש, לא?‬
‫חווינו סופה קשה לפני כמה ימים.‬
‫אבל הכול יפהפה עכשיו, נכון?‬
‫שמעתי שהמסלול האדום גם די מגניב.‬
‫כן. אישית, אני מעריץ גדול של אדום. -נכון, מותק.‬
‫טוב, קראתי שהמסלול הירוק מגניב לא פחות והוא קצת קל יותר.‬
‫כן. המסלול האדום קשה מדי.‬
‫קשה מדי? אלוהים, אז אנחנו חייבים. שלום.‬
‫אני מקס. נעים להכיר.‬
‫אני המנכ"ל של הכיף. אז בוא ניהנה קצת, בסדר?‬
‫כן.‬
‫טוב. נשמע טוב.‬
‫נוכל לשחות במסלול האדום, אם זה בסדר מבחינתך, שרה.‬
‫כמובן.‬
‫יש! אין כמוך, שרה. -יש!‬
‫תיזהרו. אדמונית במסלול האדום.‬
‫יהיה ממש כיף.‬
‫חגורות הצלה לא חובה, אבל הייתי אומר…‬
‫אני אקח אחת. -טוב.‬
‫תודה.‬
‫בבקשה. -תודה.‬
‫היי.‬
‫הרועשת עשתה את זה לרגל שלך?‬
‫תמצמצי פעמיים אם את זקוקה לעזרה.‬
‫עצבנתי כמה מדוזות.‬
‫עברתי את כל מערכת המערות כאן.‬
‫הדבר הנורא ביותר שראיתי אי פעם היה שפמנון שמן ומדוכדך.‬
‫לא מראה מלבב.‬
‫טוב לדעת. -מזלנו שאפשר להיכנס.‬
‫הן היו סגורות בגלל עליית מפלס המים בסופה.‬
‫זה היום האחרון לפני הסגירה לקראת סונגקראן.‬
‫ראש השנה התאילנדי, נכון?‬
‫אם תפחדי שם, תביטי למטה.‬
‫אקרוץ לך למעלה.‬
‫להתראות.‬
‫השוויתם מותגי משרוקיות?‬
‫משהו כזה.‬
‫החתונה בסתיו. -בסדר.‬
‫קטנה, אינטימית, בנושא צלילה, מן הסתם. -מגניב.‬
‫היי, שניכם.‬
‫עכשיו או לעולם לא.‬
‫טוב. בסדר.‬
‫קדימה.‬
‫אני רק אאסוף את החפצים שלי.‬
‫קדימה. תהיה כמו גרג. אל תחשוב על זה.‬
‫אני אף פעם לא חושב.‬
‫אין מדוזות. אני מבטיחה.‬
‫מה קרה? -מה קורה?‬
‫מה קרה?‬
‫שרה, את בסדר?‬
‫צלופח.‬
‫צלופחים חיים באוקיינוס, לא במערה. -ראיתי אותו. ראיתי בוודאות.‬
‫דברים רבים נראים כמו צלופח.‬
‫גרג, מותק, תפסיק בבקשה.‬
‫דעו לכם… -אין צורך לסיים.‬
‫אין צורך לסיים את המשפט.‬
‫טוב. -כן.‬
‫אין דרך חזרה עכשיו.‬
‫המערה הבאה במסלול האדום מיוחדת מאוד, אתם תראו.‬
‫אבל לא להרעיש.‬
‫זה פה השטן.‬
‫אני די בטוחה ש"פה השטן" היה הכינוי של אדריאן בנבחרת הלקרוס.‬
‫את סתם מקנאה.‬
‫שרה, אני רוצה להגיד לך משהו.‬
‫לפני שתצללי, שחררי נשיפה מלאה,‬
‫ולאחר מכן שאיפה עמוקה, טוב?‬
‫לא, אני בסדר. -נו, תסתכלי למטה.‬
‫ואט אמר שהמים מפחידים?‬
‫- כניסה למערה מסלול אדום, מנהרה כחולה -‬
‫זו מנהרה כחולה.‬
‫אור השמש מכה בחול לבן ומראה לנו את הדרך הביתה.‬
‫מנהרה משמעותה יציאה. הבנתי.‬
‫זאת המערה הכי מגניבה שיש.‬
‫סליחה.‬
‫מסלול אדום דפוק.‬
‫זה פה השטן.‬
‫רואים? שיניים.‬
‫שרה, תזדרזי.‬
‫האמת היא שזה די מגניב.‬
‫חכי, מקס!‬
‫שרה, את בסדר? -כן, אני בסדר.‬
‫זו מערת השלד. יש עצמות אמיתיות מתחת.‬
‫אנושיות? בעלי חיים.‬
‫כן, אנושיות.‬
‫ואט? -כן.‬
‫אמרת עצמות אנושיות.‬
‫מה? למה?‬
‫המערות האלה עתיקות מאוד,‬
‫קיימות שנים רבות.‬
‫נפער בולען ובום.‬
‫כפר שלם, כולם מתו.‬
‫אנחנו אורחים כאן.‬
‫המערות הן השליטות.‬
‫אם אינך עומד על המשמר ומכבד את המערות… -ג'יימס, "עומד".‬
‫הבנת, אחי? "עומד"? -היי. היי.‬
‫זו לא בדיחה.‬
‫אני חושב שכן. עוד מישהו?‬
‫טוב. טוב!‬
‫בחייך, ג'יימס. בחייך.‬
‫עצמות אנושיות.‬
‫הן למטה.‬
‫אנושיות. -הן למטה.‬
‫שרה, יש לנו מקרה חירום!‬
‫הזדמנות חירום לתמונה.‬
‫קדימה. -הינה. אני אצלם בשבילכם.‬
‫טוב. מוכנים? -טוב.‬
‫אחת, שתיים, שלוש. -טוב.‬
‫נהדר. עכשיו גרג יהיה בזיכרונות שלנו לנצח.‬
‫כן. -טוב, כן.‬
‫אבל אני רוצה שתתרוממי. -טוב.‬
‫תלמיד מצטיין.‬
‫היית מצפה שהוא יבין את המשמעות של "לכבד את המערה".‬
‫גרג. גרג! -הוא באמת צריך למתוח יותר את הבהונות.‬
‫לכוון לאור. -אני רואה.‬
‫מקס הבמאית.‬
‫תופסת פיקוד מאז שנה ב'.‬
‫איך שרדנו בלעדיה?‬
‫היי, מה אמרתי לך?‬
‫הסלע הזה חלש מאוד. אם תגרום לקריסה, נמות.‬
‫כן. סליחה. זו הייתה תאונה.‬
‫לא התכוונתי.‬
‫נלך עכשיו. המערה הבאה. -בסדר.‬
‫בחייך, ג'יימס. -מה?‬
‫צעקו עליך. -את מרושעת.‬
‫אתה מעצבן אותי. -בסדר…‬
‫את מתכוונת לתת לחברה שלך לדבר אליי ככה?‬
‫כן.‬
‫אני שומעת אותך.‬
‫המקום הזה מדהים.‬
‫אני לא יודע.‬
‫מה זה?‬
‫מה? מה זה?‬
‫מה הריח הזה?‬
‫אלה דגי מים מלוחים מהאוקיינוס.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫כל הדגים האלה מתים.‬
‫מותק, תוכלי לבטל את הסושי שקבענו לערב?‬
‫איך הם הגיעו לכאן בכלל?‬
‫המערה הזאת נפתחת לאוקיינוס דרך המעבר הזה.‬
‫- מערת השלד תצפית לים -‬
‫כן. אבל הפתח גבוה מאוד.‬
‫גבוה מדי.‬
‫אולי הסערה הציפה את המקום במי האוקיינוס,‬
‫ואז המים המתוקים הרגו את כל בעלי החיים הימיים.‬
‫שנחזור?‬
‫אחזיר אתכם בדרך אחרת.‬
‫נלך מכאן. המערה הבאה.‬
‫את בסדר?‬
‫את יכולה לבוא איתי. -כן, אני בסדר.‬
‫ואט, למה כל תשומת הלב המיוחדת?‬
‫חברה שלך נתנה טיפ גדול.‬
‫היא אמרה שאת צריכה יחס מיוחד.‬
‫אני בסדר. שילמתי על הטיול, אז אני זו שנותנת את הטיפ.‬
‫בלי יחס מיוחד, טוב?‬
‫טוב, כן. -תודה.‬
‫דוחה. -מגעיל.‬
‫דוחה כל כך. -כן.‬
‫אלוהים!‬
‫אלוהים, זה מגניב.‬
‫רואה את האור שמגיע משם?‬
‫מה מצב הכוויות?‬
‫בסדר.‬
‫מים מתוקים לא צורבים במיוחד. -יופי.‬
‫זו הסיבה שהצמדת אליי את ואט? -מה?‬
‫הוא סיפר לי על הטיפ הקטן שלך.‬
‫עשית עניין גדול מזה שאני לא דואגת לך,‬
‫אז חשבתי… -לשלם למישהו שיתייחס אליי כתינוקת?‬
‫שרה, תני לי את הסכין.‬
‫אנחנו נילחם עד המוות?‬
‫אולי ננסה לצוף?‬
‫- מ' + ס' -‬
‫מקס.‬
‫עכשיו זה חקוק באבן. את תקועה איתי.‬
‫טוב, איזו רגשנית.‬
‫לסביות!‬
‫מה? מה? -היה משהו על הסנפיר שלי.‬
‫אני לא רואה כלום.‬
‫היי, זה בסדר. -כן.‬
‫זה בסדר. קדימה, נזוז.‬
‫היי, בואי. זה בסדר.‬
‫הסלעים חדים. תתקדמו לאט.‬
‫מה זה? -סלעים משוננים. תיזהרו.‬
‫נהדר.‬
‫מדהים שהם עתיקים כל כך ועדיין שבריריים כל כך.‬
‫בולען אבן גיר.‬
‫כך נוצרו המערות. -אבן גיר.‬
‫משקע קרבונטי.‬
‫תן לי לנחש. למדת מבוא לגיאולוגיה כספורטאי?‬
‫לגמרי, מותק. זה המצוין הראשון שלי.‬
‫כמעט מצוין.‬
‫לעזאזל. אחד מהם חתך אותי. -מה…? לא, לא, לא…‬
‫אני לא מסוגל להסתכל. -קדימה.‬
‫אני לא מסוגל להסתכל. -את בסדר?‬
‫סכינים דפוקים מתחתינו.‬
‫כן. -אתה בסדר, בן דוד גרג?‬
‫נכון, יש לו עניין עם דם.‬
‫מותק, זוכר את המנטרה? -מה העניין שלו עם דם?‬
‫כן. -הוא לא סובל דם.‬
‫"אני בטוח. אני מיוחד." -כן.‬
‫"אני מי שאני." -אני מי שאני.‬
‫אלוהים… לא. -אלוהים.‬
‫אבל ברצינות, גרג, אתה בסדר?‬
‫זה נגמר? הדם, היא הפסיקה לדמם?‬
‫אתם יכולים להרגיע אותו?‬
‫"אני בטוח. אני מיוחד. אני…" מה? לא משנה מה.‬
‫בילדותי, אח שלי מתח אותי.‬
‫הוא פברק תאונת אופניים עם השכן שלנו, טאנר,‬
‫שהיה בן חמש.‬
‫הוא השתמש בקטשופ כדם. -קלאסי.‬
‫לא, זה גרם לי לטראומה רצינית.‬
‫עכשיו, בכל פעם שאני ליד דם, אני נתקף חרדה, ורואה רק את טאן-טאן המת.‬
‫סרט ההדבקה אמור להחזיק. רוצה להמשיך?‬
‫לא, לא, לא.‬
‫לפי המדיניות, במקרה של כל פציעה, אנחנו חוזרים, אז נחזור עכשיו.‬
‫טוב. רגע, רגע, רגע…‬
‫אדריאן, מותק, את בסדר, נכון?‬
‫הדאגה שלך אליי מרגשת אותי.‬
‫אני פשוט יודעת שאסור לפספס את המערה האחרונה, חבר'ה.‬
‫מקס, היא מדממת.‬
‫כן, טוב. מה דעתכם על זה?‬
‫אתם תתחילו לחזור‬
‫ואני אלך לראות את המערה במהרה,‬
‫ואז אשחה מהר ואדביק אתכם.‬
‫את תלכי לראות אותה לבדך? -כן.‬
‫ואט, זה בטוח בכלל?‬
‫לא, לא בטוח.‬
‫ואט, אסור לה, נכון? -לא. היי.‬
‫ואט! -היי, אני בסדר.‬
‫בואו נלך למערה הבאה יחד.‬
‫חסר להם שלא אקבל טיפ טוב על החרא הזה.‬
‫מה הוא אמר? -בסדר.‬
‫גרג, היי, מותק. תסתכל עליי.‬
‫אין יותר דם.‬
‫הכול בסדר.‬
‫אני בטוח.‬
‫אני מיוחד. -אני מיוחד.‬
‫אני מי שאני. -אני מי שאני.‬
‫טוב, חבורת אפסים, כולם יחד.‬
‫אני בטוח. אני מיוחד. אני מי שאני. -אני בטוח. אני מיוחד. אני מי שאני.‬
‫טוב. זהו זה. מקווה שזה שווה את זה.‬
‫אני לא רואה כלום עדיין.‬
‫לכבות אורות.‬
‫חבר'ה, תכבו אורות.‬
‫כבו אורות, כבו אורות.‬
‫וואו. -מה?‬
‫אין מצב.‬
‫מה?‬
‫טוב. נראה שהיה משהו בדבריה של מנכ"ל הכיף.‬
‫היא צודקת מדי פעם. זה נכון.‬
‫אני שומעת אתכן, חבר'ה.‬
‫חבר'ה, תראו. אני הארי פוטר.‬
‫אני חייבת להודות שזה די אגדי.‬
‫כן! -אני דואגת לך. תמיד.‬
‫כן!‬
‫זה מטורף.‬
‫טוב, נלך עכשיו.‬
‫מה? לא, הרגע הגענו.‬
‫נצא בדרך ארוכה יותר. תראו עוד מערות.‬
‫אפשר להירגע כאן עוד קצת?‬
‫הרגל שלי הורגת אותי. -היא לא מדממת, נכון?‬
‫רק עוד שתי דקות, טוב? -כן.‬
‫איך השריטה, אייד? רוצה את חגורת ההצלה שלי?‬
‫האמת שזה יהיה מדהים. תודה. כן. -טוב.‬
‫זה היה טוב. ראית? -יפה.‬
‫עכשיו תורך.‬
‫קחי. -קדימה. תסתובב איתי.‬
‫זה יפהפה. -נחמד.‬
‫תודה.‬
‫מה, מה קרה? -מה?‬
‫מה קרה? -הצוללן נפצע.‬
‫מה? -זה בסדר. נשימות עמוקות.‬
‫נשימות עמוקות. -יש כל כך הרבה דם.‬
‫את בסדר? -כאילו, דימום?‬
‫זה בסדר. הכול בסדר. -תשמעו…‬
‫אנחנו צריכים לעזוב עכשיו. -לא נעזור לו?‬
‫נצלול ונחפש אותו או משהו? -אני…‬
‫"שאלאם". מה זה אומר?‬
‫מה זה אומר? מה זה?‬
‫כריש.‬
‫מה?‬
‫מה? -כריש?‬
‫כאן? -מה אתה אומר?‬
‫מה? לא, לא, לא. -תעלו למעלה. שרה?‬
‫אמרת "כריש"?‬
‫מה? -הוא אמר… שמעת…‬
‫הוא אמר "כריש"? -הוא אמר…‬
‫כן, הוא אמר "כריש". -פשוט תירגעו.‬
‫שקט!‬
‫תקשיבו לוואט.‬
‫חייבים ללכת עכשיו.‬
‫טוב. -טוב?‬
‫סליחה, איך יש כריש במערכת מערות עם מים מתוקים?‬
‫יש כרישים שיכולים לחיות בשניהם.‬
‫איך הוא נכנס למערה? הוא הזמין אובר?‬
‫אנחנו לא צריכים להבין את זה עכשיו.‬
‫לא התקשרתי לאימא היום. -שחו אחריי, טוב?‬
‫איך אתה יודע? -את בסדר?‬
‫טוב, בואו נלך עם ואט. -יהיה בסדר.‬
‫אלך לכל מקום שאין בו דם. -קדימה.‬
‫רגע, רגע, רגע. -קדימה.‬
‫אני לא רוצה למהר במערות אם יש שם משהו מסוכן.‬
‫מה התוכנית?‬
‫זו שאלה הגיונית.‬
‫איש לא צריך להיכנס למים בלי תוכנית.‬
‫אני התוכנית. אשמור עליכם. נלך עכשיו.‬
‫לא, זה רעיון רע. -תפסיקי להתווכח.‬
‫לא! -מקס, פשוט…‬
‫לא! -מה אם זה לא…‬
‫הוא יודע לאן הוא הולך.‬
‫אני לא אלך אחריו. -הוא יודע מה הוא עושה.‬
‫אני לא נכנסת למים. -אחריי!‬
‫אני לא עוזבת!‬
‫היא טיפשה. -את בסדר?‬
‫למה שתלכו איתו? למה לשחות במים?‬
‫מקס, את רצינית? -טוב, אחריי.‬
‫חכו. -אני הולך. בואו אם בא לכם.‬
‫אני לא עוזבת.‬
‫ואט?‬
‫ואט? -אף אחד לא מקשיב לי!‬
‫אף אחד לא מקשיב לי!‬
‫אין בזה שום היגיון.‬
‫ואט!‬
‫מה?‬
‫אלוהים.‬
‫איפה הוא…‬
‫ואט.‬
‫הוא הלך.‬
‫לא, לא, לא. זה לא קורה. זה לא קורה.‬
‫נראה לי שכן.‬
‫- מערה זרחנית -‬
‫- מסלול אדום מערת נטיפים -‬
‫אני עומד למות.‬
‫אני עומד למות. -איפה ואט, לעזאזל?‬
‫גרג, חבר, אתה חייב להפסיק לייבב.‬
‫מקס, את יכולה להניח לו, בבקשה?‬
‫בטוחה שאת בסדר? -כן, אני חושבת שהדבק השתחרר קצת.‬
‫בסדר, אתקן את זה. אתקן את זה כשנצא מהמערה הזאת, טוב?‬
‫אני לא רוצה לבקש מכולם לעצור.‬
‫כולנו נצא מכאן. יחד.‬
‫גרג?‬
‫גרג! -את רוצה שזה יעקוב אחרינו?‬
‫גרג!‬
‫אני הולך למות. אני הולך למות. אלוהים.‬
‫אני לא יכול לנשום. לא יכול.‬
‫אני לא יכול לנשום.‬
‫גרג, חבר.‬
‫אני לא יכול.‬
‫אני לא יכול לנשום. לא יכול. אלוהים.‬
‫בבקשה, אני מצטער, תניחו לי, טוב?‬
‫תניחו לי לנפשי. -על מה אתה מדבר?‬
‫סומכים עליך שתוציא אותנו מכאן כמו אקוומן.‬
‫מת על ג'ייסון מומואה.‬
‫כן. כן, נכון. אדריאן, נוכל לשאול את חגורת ההצלה?‬
‫כן. -זה הזמן להחזיר את גיבור-העל לפעולה.‬
‫בוא נעשה את זה בשביל טומי.‬
‫קוראים לו טאנר.‬
‫כן, טאנר. -טאן-טאן. כן.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר, חבר, תלבש, קדימה. -טוב.‬
‫רק תירגע. אני מחזיק אותך.‬
‫בסדר, בוא נזוז.‬
‫בוא נוציא אותך מכאן. -לא התקשרתי לאימא שלי.‬
‫לא התקשרתי לאימא שלי. הייתי צריך להתקשר לאימא שלי.‬
‫גרג!‬
‫תיזהר!‬
‫גרג?‬
‫לא!‬
‫גרג?‬
‫תעזוב אותו! -אלוהים!‬
‫לא.‬
‫אלוהים!‬
‫אייד. -אנחנו חייבים ללכת!‬
‫לא, אסור לנטוש אותו! -חייבים ללכת!‬
‫בואו נזוז! -אי אפשר לנטוש אותו! לא, אי אפשר!‬
‫לא!‬
‫קדימה.‬
‫ג'יימס. תעלה. קדימה. -שרה, קדימה. תמשכי אותה למעלה.‬
‫קדימה, קדימה. -קדימה, קדימה.‬
‫זהו זה, תפסי אותה. -קדימה.‬
‫תמשכי!‬
‫טוב, קדימה. טוב.‬
‫אני אדחף.‬
‫היי, היי. תראי, הם אפילו לא נוראיים כל כך, טוב?‬
‫היי, זה בסדר.‬
‫הם אפילו לא עמוקים כל כך. זה רק…‬
‫נחכה עד שהדימום ייפסק‬
‫ואז נחבוש אותך. -לא.‬
‫כרישים מריחים דם. זה לא יעבוד.‬
‫איך היא נחבלה כל כך?‬
‫הסלעים. כשהיא הייתה מתחת למים, הוא כנראה גרר אותה.‬
‫אז מה נעשה?‬
‫אנחנו נחבוש אותה, טוב? ואז נסתלק מכאן.‬
‫אני אמצא פתרון. אני יכולה. תנו לי לחשוב.‬
‫אל תזוזו ואל תעשו שום דבר מטורף.‬
‫מה?‬
‫כריש שורי.‬
‫בטוח.‬
‫זה מה שאמרתי. הם חיים במים מתוקים ובמים מלוחים.‬
‫והם גם תוקפניים בטירוף. הם הולמים בטרף שלהם בעזרת הראש.‬
‫הם רודפים אותך שוב ושוב…‬
‫כמו סרט מצויר.‬
‫זה כמו בחור שחובש כובע סנפיר על…‬
‫על הראש שלו.‬
‫אלוהים, גרג.‬
‫הוא מתקשר לאימא שלו בכל ערב.‬
‫אני לא מבינה איך זה קרה, טוב?‬
‫זה לא אמור היה לקרות.‬
‫לא, זה כאילו הוא נתקע במבוך הזה,‬
‫והוא טריטוריאלי ו…‬
‫הוא איננו.‬
‫אני לא מאמינה שוואט עזב אותנו.‬
‫לא הקשבנו לו. -כן. אבל הוא היה אחראי.‬
‫ולכן היינו צריכים להקשיב לו.‬
‫היי, ואט מהיר מאיתנו.‬
‫אז הוא יצא מכאן והוא יזעיק עזרה.‬
‫ואנחנו חייבים להישאר כאן, ואנחנו נחכה.‬
‫זה המעשה הנכון.‬
‫זה כמו כשאתה ילד והולך לאיבוד, אתה נשאר במקום, מחכה ו…‬
‫על מה את מסתכלת?‬
‫אני מנסה להבין לאן אולי הוא הלך.‬
‫מערת הדגים המתים היא הבאה בתור ואז ישנה מערת העטלפים…‬
‫לא. -ואז נהיה קרובים כל כך ל…‬
‫יכול להיות שהוא הלך מכאן. זה קצת כמו חלת דבש.‬
‫המנהרות ממש צרות. אולי הכריש לא יוכל לעבור.‬
‫מותק, זה בזבוז זמן.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫ואט יזעיק עזרה, טוב? זה פשוט מאוד.‬
‫ואם הוא לא יצליח לצאת? -מישהו יבוא לחלץ אותנו.‬
‫כן. אני מבטיחה.‬
‫לא!‬
‫לא.‬
‫לא, לא, לא, לא, לא!‬
‫לא! לא. -אלוהים.‬
‫לא.‬
‫אף אחד לא יבוא לחלץ אותנו.‬
‫מה אני אעשה? מה נעשה?‬
‫נבין באיזה משני המסלולים ואט עבר‬
‫ונשתמש במסלול האחר.‬
‫לא, זה בלתי אפשרי. -רגע, יש דרך אחרת.‬
‫נוכל להגיע לאוקיינוס במערה הבאה. -האוקיינוס?‬
‫כן, ראיתי את המעבר שמוביל לפתח‬
‫שנפתח לים. תראו.‬
‫נשתמש… רגע. היי, רגע. -זו הדרך הקצרה ביותר.‬
‫יש לנו מפה למערות.‬
‫אין לנו מפה לאוקיינוס, טוב? אז…‬
‫אנחנו לא יודעים לאן זה יוציא אותנו באוקיינוס.‬
‫יש סיבה שהכריש תקוע כאן.‬
‫לא. אדריאן… -לא.‬
‫נפצעת ואת מדממת.‬
‫חייבים להזעיק עזרה. -לא, מקס.‬
‫תישארי כאן. -אני לא כמוך.‬
‫זה מה שאני אומרת. -גרג מת!‬
‫וכולכם מתווכחים והוא מת.‬
‫אני לא רוצה למות כאן לבד.‬
‫טוב.‬
‫אולי כולנו נחכה כאן?‬
‫כשמישהו יבין שוואט לא חזר…‬
‫זה חג. לא נשב כאן ונחכה לאף אחד.‬
‫אני יכולה להישאר איתה ואתם תלכו.‬
‫לא. דבר מזה לא מוצא חן בעיניי. -חייבים להכיר בעובדות.‬
‫ואט עשה זאת למחייתו, והוא מת, טוב?‬
‫שלושתנו חייבים להישאר יחד כדי להזעיק עזרה בשביל אדריאן.‬
‫אני לא יכולה לעזוב אותה.‬
‫בסדר. אז תני לי את המפה כי ג'יימס ואני הולכים.‬
‫גם אני חושב שלא צריך לעזוב אותה. -ג'יימס.‬
‫לא, חייבת להיות דרך להזעיק עזרה‬
‫בלי לעזוב את אחת החברות שלנו לבד וכשהיא מדממת.‬
‫אז תישארו איתה, אבל תני לי את המפה כדי שאוכל להציל אתכם.‬
‫לא. לא, מקס. לא, בבקשה. -שרה.‬
‫שרה. תני לי את המפה. -קחי.‬
‫לא! -תני לי אותה. תני לי!‬
‫אדריאן!‬
‫צאי מהמים, קדימה! צאי מהמים, קדימה.‬
‫קדימה.‬
‫תמשכו אותי למעלה, תמשכו אותי. -מהר. תחזרי לפה.‬
‫הצילו!‬
‫תמשכו אותי למעלה, תמשכו אותי.‬
‫אדריאן, תזדרזי!‬
‫תושיטי יד! -קדימה!‬
‫מהר! -תעלי!‬
‫אדריאן, תפסי את היד שלי!‬
‫תמשכו אותי למעלה, תמשכו אותי.‬
‫קדימה, קדימה! אדריאן, תפסי את היד שלי!‬
‫קדימה, קדימה! -קדימה, קדימה!‬
‫אלוהים!‬
‫זה נתקע! זה נתקע!‬
‫בלי לשחות, הוא לא נושם. -הם לא יכולים לשחות לאחור.‬
‫אייד, תקשיבי, אני חושבת שנוכל ללכת אם נלך מייד.‬
‫לא. -כן. אדריאן, נעזור לך.‬
‫טוב, אבל חייבים ללכת מייד. -היי, תקשיבי לי.‬
‫אסחב אותך כל הדרך, אבל את חייבת לחזור למים.‬
‫קדימה, נזוז. כצוות, קדימה.‬
‫אחד בכל פעם. -לא, זה…‬
‫אדריאן!‬
‫היי, אני באה.‬
‫אני באה.‬
‫זה מתקרב! אני לא מגיעה! אדריאן!‬
‫את יכולה לתפוס את היד שלי! אדריאן!‬
‫תראו! -לא.‬
‫תשחי!‬
‫תזדרזי! קדימה! -אדריאן! תפסי את היד שלי!‬
‫קדימה! קדימה! -תפסי את היד שלי!‬
‫תפסי את ה…‬
‫אוי, לא! אוי, לא!‬
‫אוי, לא! לא. אדריאן!‬
‫אלוהים!‬
‫הצילו!‬
‫זה ממש דפוק.‬
‫אני לא מסוגל… -איך… היא הייתה…‬
‫איננה.‬
‫לא. -מעולם לא ראיתי מישהו מת.‬
‫עכשיו ראיתי שניים.‬
‫יכולנו להציל אותה. -גם את היית מתה.‬
‫אנחנו חייבים לצאת מכאן. הסלע הזה מתפורר.‬
‫היציאה לאוקיינוס.‬
‫מערות חלת-הדבש.‬
‫חייבים ללכת למקום שבו יתקשה לעקוב אחרינו.‬
‫אולי הוא ייתקע שוב. אולי הוא ימות.‬
‫אז ככל שהמעבר צר יותר, עדיף, אז…‬
‫עדיף שנהיה פה כמה שפחות.‬
‫האוקיינוס הוא דרך היציאה הכי קרובה, הרחק מהכריש.‬
‫את יודעת מניין הגיע הכריש, שרה?‬
‫מהאוקיינוס, טוב?‬
‫אני מוכנה להתערב שהוא לא היחיד שם.‬
‫נראה לי שהסיכויים טובים יותר שם.‬
‫אם נותקף כאן… -הוא לא יוכל לעקוב אחרינו שם.‬
‫את לא יודעת את זה! -היי.‬
‫שתיכן, תירגעו.‬
‫טוב? כולנו נלך יחד.‬
‫האמת היא שאני חושב שיש הרבה היגיון בדברים של שרה.‬
‫למה אתה מצדד בה?‬
‫אני לא מצדד באף אחד. אני רק רוצה שנישאר יחד.‬
‫אתה אומר שאני לא יודעת לדאוג לחבריי? -את תמיד עושה את זה!‬
‫לא. אני… -את מסלפת דברים!‬
‫נמאס לי מזה.‬
‫מתיש להיות איתך.‬
‫מקס, אני…‬
‫זה לא ככה. אני…‬
‫טוב.‬
‫אז תן לי להקל מאוד על שניכם.‬
‫ג'יימס, לא.‬
‫אתה צוחק עליי?‬
‫אני לא יכול לתת לה ללכת לבד. מצטער.‬
‫אתה צוחק עליי.‬
‫מקס. -ג'יימס.‬
‫אתם באים איתי?‬
‫כמובן.‬
‫היציאה לאוקיינוס ממש שם.‬
‫אבל צדקת, לא ידוע מה יש בצד השני, אז ננסה בדרך שלך.‬
‫בסדר. תודה.‬
‫אנחנו במערת השלד שמתחברת למנהרת חלת-הדבש.‬
‫בסדר.‬
‫טוב. בואו נעשה את זה. תודה.‬
‫תודה שאת בוטחת בי.‬
‫אני רצינית.‬
‫- מערת השלד מנהרת חלת-הדבש -‬
‫לפי המפה, יש כאן כניסה תת-מימית.‬
‫טוב, רגע. לא להילחץ.‬
‫אלך לבדוק אותה.‬
‫תראי, קיבלתי שם החלטה.‬
‫אם ניתן לה ללכת לבד, במה זה עדיף על מה שקרה לך אתמול?‬
‫כי אני לא זו ששחתה הרחק מכם. אני זו שהושארה מאחור.‬
‫אל תעמידי פנים שאת לא חלק מהבעיה.‬
‫מה זאת אומרת? -את נותנת לה לתפוס פיקוד.‬
‫צריך לעצור את הנשימה לזמן רב, אבל נוכל לעשות זאת.‬
‫"בטוחה. מיוחדת. אני מי שאני."‬
‫נשים תחילה.‬
‫לאן נתקדם מכאן?‬
‫לפי המפה, המערה הזאת מתחברת לכניסה.‬
‫אבל הדרך היחידה שאני רואה נמצאת למעלה.‬
‫אני חושבת שהכריש בטוח לא למעלה.‬
‫זה צר.‬
‫ממש צר.‬
‫אז כדאי שנתחיל לזחול. -טוב.‬
‫אני לא רוצה למות כאן.‬
‫אף אחד מאיתנו לא רוצה למות.‬
‫לא, כלומר, אני לא יכול למות בזמן…‬
‫שאני מתבטל בתאילנד.‬
‫לא אוכל לעשות זאת להוריי.‬
‫בזבזתי את החיים שלי.‬
‫הייתי צריך, לא יודע, להתייחס לדברים ברצינות רבה יותר.‬
‫לא לדחות את ההתבגרות‬
‫עד ללימודי משפטים.‬
‫מה אם זה כל מה שאימא שלי תראה בי?‬
‫אידיוט?‬
‫אתה לא אידיוט. -אפילו לא קרוב לזה.‬
‫בזבזתי זמן רב כל כך.‬
‫אנחנו נצא מכאן.‬
‫אנחנו פשוט חייבים להמשיך להתקדם.‬
‫אם אצא מכאן, אני נשבע שאני…‬
‫לא, לא, לא!‬
‫לא, לא, לא! -אוי, לא.‬
‫לא.‬
‫טוב.‬
‫מה זה?‬
‫אתם שומעים את זה?‬
‫אתם יכולים לכבות את הפנסים לרגע?‬
‫זה…‬
‫זה אור יום?‬
‫אלוהים, קדימה, קדימה!‬
‫בואו נצא מכאן, לעזאזל! אלוהים!‬
‫מקס!‬
‫מקס! -מה אעשה? מה יש מתחתיי?‬
‫תחזיקי ביד של שרה. -לא, אני לא יכולה. היא תפיל אותי.‬
‫עצור. -בסדר.‬
‫אל תזוזי.‬
‫לא! לא!‬
‫הצילו.‬
‫ג'יימס, עצור. זה יישבר.‬
‫הוא איננו. קדימה. -קדימה, תרימי אותה, תרימי אותה!‬
‫אני לא מגיע. תרימי אותה! -אני לא יכולה.‬
‫תרים אותה!‬
‫אני לא יכולה. -עזרו לי!‬
‫אני…‬
‫אני חייבת לשחרר אותך.‬
‫לא. לא, חכי, לא, לא!‬
‫נבוא איתך.‬
‫חייבים ללכת. -טוב, חכי.‬
‫תני לי לבדוק. תני לי לראות. טוב? רק רגע.‬
‫טוב. יש מנהרה למטה.‬
‫יש בה כיס אוויר ואני רואה אותו,‬
‫אבל נצטרך לעצור את הנשימה ולשחות אל כיס האוויר.‬
‫אתם חושבים שנוכל לעשות את זה? -אין ברירה.‬
‫נוכל לעשות זאת.‬
‫טוב.‬
‫הרגשתי שעצרתי את הנשימה לזמן רב.‬
‫אין הרבה אוויר. -תנסו לא לדבר הרבה.‬
‫אני אשחה קדימה. אראה מה האורך שלה.‬
‫מקס?‬
‫אם אנחנו לא…‬
‫אל ת… אל תגיד את זה בכלל.‬
‫אל תחשוב את זה בכלל. אנחנו נצא מכאן.‬
‫יש כיסי אוויר בכל המנהרה, שברים קטנים בתקרה.‬
‫בסדר. אז…‬
‫כן, נשחה לבא אחריו ואז לבא אחריו, בסדר? בואו נעשה את זה.‬
‫נתנהג כמו הכריש. לא נעצור לרגע.‬
‫קדימה, קדימה, קדימה!‬
‫אין אוויר. -תתקדמו!‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫תמשיכו.‬
‫לא!‬
‫שרה!‬
‫לא! לא, לא!‬
‫לא. -אנחנו חייבות להתקדם.‬
‫לא. הוא ממש שם.‬
‫אנחנו חייבות להתקדם. חייבות. -לא.‬
‫אני לא מסוגלת.‬
‫את ואני. -לא!‬
‫אנחנו חייבות להתקדם. -אני לא רוצה.‬
‫אנחנו נשרוד. אחת…‬
‫שתיים.‬
‫אלוהים! אוי ואבוי.‬
‫הוא היה כאן. -מה?‬
‫אלוהים!‬
‫הצילו. לא, לא!‬
‫לא!‬
‫אנחנו חייבות ללכת. אנחנו חייבות ללכת.‬
‫טוב.‬
‫טוב, צאי מהמים.‬
‫- מערת מדף -‬
‫זאת מערת המדף, כאן איבדנו את אדריאן.‬
‫זה פה השטן.‬
‫וזו היציאה לאוקיינוס.‬
‫- מנהרת חלת-הדבש מערת השלד -‬
‫חזרנו לנקודת ההתחלה.‬
‫לא!‬
‫מה את עושה?‬
‫לוקחת רק מה שאנחנו צריכות.‬
‫את מאשימה אותי?‬
‫במה שקרה לג'יימס?‬
‫לא.‬
‫ניסיתי להציל אותו.‬
‫משכתי ומשכתי,‬
‫ומשכתי אותו. -אני יודעת. אני יודעת.‬
‫אהבתי אותו.‬
‫גם אני אהבתי אותו.‬
‫אני יודעת.‬
‫אבל ניסינו בדרך שלך.‬
‫וחזרנו לנקודת ההתחלה.‬
‫היציאה נמצאת ממש שם, שרה.‬
‫תישארי פה.‬
‫לא. שרה. -אני הולכת לבדוק את זה.‬
‫לא.‬
‫מה את עושה? -זו המנהרה הכחולה. זו היציאה.‬
‫חזרי!‬
‫עצרי. אני לא רוצה שהוא יראה אותך.‬
‫איפה הוא?‬
‫אני לא רואה את המסלול, חשוך מדי.‬
‫טוב. תדליקי את הפנס שלך.‬
‫טוב. אבל רק לזמן קצר, טוב?‬
‫לא רוצה שיראה אותנו אם הוא עדיין כאן.‬
‫מה את עושה?‬
‫אני צריכה לראות את הדרך. -תכבי.‬
‫אל תזוזי.‬
‫אדריאן.‬
‫לא.‬
‫רואה את המקום שם?‬
‫נסתתר בזקיפים עד שהוא יעזוב, אסור לאפשר לו לעקוב אחרינו‬
‫לתוך המנהרה. -לא.‬
‫אסור.‬
‫מקס, עצרי!‬
‫לא, כמעט הגענו. אנחנו ממש קרובות. -לעזאזל.‬
‫מקס! תראי!‬
‫לא! לא, עצרי!‬
‫היי!‬
‫לא!‬
‫לא, לא!‬
‫כאן!‬
‫לא!‬
‫היי! לכאן!‬
‫היי! תגיע לכאן!‬
‫אלוהים. -אנחנו קרובות כל כך.‬
‫לא.‬
‫את יכולה לשחות? -לא. אנחנו לכודות.‬
‫זה בסדר. נלך ליציאה לאוקיינוס. אם נלך עכשיו, נוכל להגיע לפני…‬
‫- מערת פה השטן -‬
‫- תצפית לים -‬
‫איפה הוא?‬
‫מת, אני מקווה.‬
‫אנחנו לא עוברות ללוס אנג'לס, נכון?‬
‫אנחנו עדיין כאן.‬
‫וברגע שנצא מכאן,‬
‫נוכל לעשות מה שנרצה וללכת לאן שנרצה.‬
‫ויהיה לנו כל הזמן שבעולם‬
‫להבין כיצד לחיות עם זה.‬
‫טיפול פסיכולוגי.‬
‫ניו יורק כנראה עדיפה מבחינת פסיכולוגים.‬
‫שימי עין, טוב?‬
‫טוב.‬
‫לעזאזל.‬
‫מה? -יש רק סלעים למטה.‬
‫אז זה נגמר?‬
‫לא תוכלי לרדת עם החבל שלך?‬
‫הוא לא ארוך מספיק. זה כל כך…‬
‫אלוהים.‬
‫אמרת שזה יצליח. אמרת שזה יצליח.‬
‫זה בסדר. תני לי לחשוב רגע. זה…‬
‫יש שפל, אז נחכה לגאות ואז נוכל…‬
‫לטפס החוצה בעוד כמה שעות.‬
‫נכון.‬
‫אני אלך לבד, ואני מקווה שהמים גבוהים מספיק בשביל שאוכל לקפוץ.‬
‫ואם לא?‬
‫אז אני…‬
‫אשבור רגליים ואטבע, ואת תמותי מהכריש. מקס, לא יודעת.‬
‫זה יצליח.‬
‫זה הסיכוי הכי טוב שלנו.‬
‫שרה!‬
‫את תזעיקי עזרה, נכון?‬
‫ואני יודעת שעברנו גיהינום, אבל אני לא אשמה.‬
‫אני לא אשמה בשום דבר מזה.‬
‫אלוהים! אל תעזבי אותי כאן למטה!‬
‫מה את עושה? זה לא מתאים לך!‬
‫אנשים משתנים.‬
‫היי.‬
‫זה בסדר, זה רק עוד שעה או משהו כזה. מה קרה?‬
‫מה?‬
‫אני אמות כאן לבד.‬
‫אני יודעת.‬
‫היי.‬
‫את ואני,‬
‫עד שייכבו הכוכבים, נכון?‬
‫טוב?‬
‫אבל תיאלצי לעשות משהו‬
‫שאף אחת מאיתנו לא עשתה בעבר.‬
‫לשחות עם יד שבורה?‬
‫לא.‬
‫לסמוך עליי.‬
‫אני שומעת שהגלים נשברים קרוב יותר.‬
‫אז את תזעיקי עזרה?‬
‫כמובן. -שרה, חכי.‬
‫כל חיי חשבתי שאני חייבת להיות החזקה.‬
‫בשביל אבא שלי, בשביל החברים שלי.‬
‫חשבתי שאני חייבת לשאת בעול.‬
‫אבל מעולם לא ראיתי אותך.‬
‫כמה היית חזקה.‬
‫ואני מצטערת כל כך.‬
‫אני ממש…‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫אחזור לקחת אותך.‬
‫חכי! בבקשה!‬
‫מה? מה את עושה?‬
‫חזרי לסלע!‬
‫אני באה איתך!‬
‫את לא יכולה. היד שלך.‬
‫אחזור לקחת אותך.‬
‫אני אצליח, מקס.‬
‫אל תעזבי אותי, בבקשה.‬
‫את יכולה לעלות לכאן?‬
‫טוב, חכי!‬
‫תתפסי את החבל. תכרכי אותו סביב המותניים ותקשרי.‬
‫חזק ככל האפשר.‬
‫טוב. -מוכנה?‬
‫תתחילי לטפס. -טוב.‬
‫טוב.‬
‫לא!‬
‫כפות הרגליים מחליקות.‬
‫בסדר.‬
‫תנסי שוב.‬
‫טוב.‬
‫אלוהים.‬
‫טוב.‬
‫אנחנו מצליחות, שרה! אנחנו מצליחות!‬
‫מקס.‬
‫לכבד את המערות.‬
‫זו מערת השלד.‬
‫אנחנו אורחים כאן. המערות הן השליטות.‬
‫שרה!‬
‫הזדמנות חירום לתמונה.‬
‫הסלע הזה חלש מאוד. אם תגרום לקריסה, נמות.‬
‫היי!‬
‫בוא לקחת את זה!‬
‫זמן לארוחת ערב.‬
‫היי!‬
‫קדימה!‬
‫קדימה! חזור! חזור! עוד פעם אחת! קדימה!‬
‫תרגום כתוביות: צחי טולדו‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬