Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
No hi puc fer res.
No queden vaixells, avui. Em sap greu.
Tots sabem com acabarà.
Passem directament on dius que sí.
No t'enganya. Tot i que no ho vulguis, t'ho passaràs bé.
No vau confirmar. La barca ja està reservada.
-Ja, però tens més barques. -Ens dius quant costarà?
Pots endur-te l'Adrienne i el Greg?
D'acord.
-Vinga, som-hi. Aneu a seure. -Què passa?
Disculpa'ls.
Mira, et prometo que ens ho passarem bé.
Potser una de més gran?
M'encantaria veure't al pont d'aquella bèstia.
Vine cap aquí.
Fes-me un petó.
T'ho pots creure?
Calma, James. Som a Tailàndia. Les mostres d'amor poden ser públiques.
Sí, tio. Em sap greu que la dona et tingui castrat.
-Saps què significa "castrat"? -Soc un Phi Beta Kappa.
-A la universitat d'Arizona. -D'acord.
I si agafem unes birres i anem cap a la platja?
Relaxa't, Greg.
Es veu que no coneixes la Max.
És la pera!
-Vinga, som-hi. El vaixell és per aquí. -Vinga.
Màxima eficàcia!
Max, ets increïble.
Gràcies.
-Ben fet. -Ni reserva, ni dipòsit i ni problemes.
Saps que no m'agrada la logística.
Hola, bufó.
Hola, petit.
Petit monstre.
No n'hi ha per tant.
Ei, espereu-me!
LA BOCA DEL DIABLE
Serà irrepetible.
Però és una feina de debò?
Sí. Amb els banyadors de la Sabrina Carpenter.
El seu agent estudiava amb mon pare.
Li gestionaré les xarxes i potser,
d'aquí a uns anys, li ho gestionaré tot.
Però t'agrada la Sabrina Carpenter?
M'agrada passar-m'ho bé.
Què en penses?
A veure, sona bé.
Però fa un any que diem d'anar a Nova York, oi?
I ara la cosa canvia. Si te'n vas a Los Angeles, tot canvia.
Jo visc en el present.
Aprofitaré l'oportunitat i tu vindràs amb mi.
Saps que acabo d'acceptar una feina.
No puc passar.
No passes.
Rectifiques.
Ets molt graciosa.
Vull dir…
De què treballaria?
On viuria? No hi conec ningú, a Los Angeles.
Em coneixes a mi, en tens prou.
Tu i jo, fins a la fi del món.
Vinga, prou d'aquest tema. Nedem una mica?
Els he d'ensenyar com es juga al Flip Cup, però ves-hi tu.
Sola?
Ei, tu, Adrienne, vas amb mi!
-D'acord. -Oblida't de Nova York.
Bona tirada.
Ostres, tu.
No! Et mato!
Ei, tireu per mi. Vaig a pixar.
Sí, esclar.
Ostres.
Sí.
La venjança és un plat fred.
No.
Ei, hem de tornar.
-On és l'altra noia? -Al lavabo.
-Sí, aquí ho teniu! -A pastar fang, Greg. Ets un…
Ei, torneu!
Ei! Soc aquí! Merda!
Ei!
-Greg, Greg, Greg. -Ei.
Ei!
Nois, que segueixo aquí! La mare del Tano!
No fumis.
No! Deixeu-me!
-Som-hi! -Ostres! Mira.
Ei, i la Sara?
Què?
On coi és la Sara?
Ei, ei! Atura la barca!
Cuca, em sap molt de greu. No ho sabíem.
Hòstia, però quantes n'hi havia?
-Totes. -Típic de Tailàndia.
M'heu abandonat.
No sabia que eres a l'aigua, ni que marxàvem.
Jo sí que ho sabia, però m'he confós.
-El capità m'ha preguntat… -Hòstia, Greg, gràcies.
Para.
Para un moment.
Però et posaràs bé.
Gràcies a Déu, no?
Et recuperaràs i jo et cuidaré.
Fem via, que es fa tard.
Ens sap greu.
Gràcies.
Vinga, a menjar s'ha dit.
Som-hi.
Ostres, estic molt emprenyada.
Es cagarà amb la meva ressenya.
No és culpa seva. Coses que passen.
Deixar-se algú és una cagada.
No una cosa que passa.
És seguretat bàsica.
Comptar quanta gent hi ha és de primer de capità.
Sara, si vols, el meu pare el pot denunciar,
o com a mínim, acollonir-lo.
No és culpa seva.
Ja, potser tens raó.
Ha estat mala sort. Tot ha sortit malament.
O sigui, estàvem de festa, però tu estaves absent.
-I hi havia música. -Com he dit, no podem culpar ningú.
Potser l'inventor del Jäger.
Exacte.
Podem fer una ressenya del Jäger?
-Bona idea, amor. -Gràcies.
Em vaig despistar.
-Creia que eres a bord, Sara. -Però no hi era.
Ja, però no me n'he d'encarregar de tot.
Des de quan?
Sopeu de gust, nois.
Només volia un sopar agradable.
Doncs queda't, sopem.
Com si pogués triar.
O sigui, que t'hem deixat tirada enmig del mar
i ara estàs plena de ferides, però no oblidem qui és la víctima:
la Max.
Heu sigut cul i merda des del segon any de carrera.
No sé, potser separar-vos una mica
podria ser positiu.
Los Angeles està bé.
M'agraden els centres comercials.
O ves a Nova York.
Descobreix el teu camí.
-Em sap greu no haver-te cuidat. -I a mi la meva reacció.
-Perdona'm. -De veritat, perdona'm.
Gràcies.
-Perdó per haver anat a pixar. -Sí, jo també.
Siguem sincers, no és el primer cop
que la bufeta de l'Adrienne provoca un desgavell.
-No en tens ni idea. -Això mateix.
En Greg és un llaurador, no?
O un golden retriever?
Al Bumble tenia fotos amb tots dos.
-Què us sembla? -M'alegro que l'hagis portat.
Sí, per ara, compleix.
-Creieu que es morrejaran? -Això sembla.
Vaig a veure-ho de més a prop.
-Sí, ves-hi. -Vinga.
Em sap greu el que ha passat.
No passa res.
-Amigues. -No, me'n faig responsable.
Sé que tinc el mal costum
de tirar pel dret.
No ets només tu.
He tingut una setmana complicada.
El teu pare.
-Sí. -Ja.
Sé que només va venir aquí de motxiller.
Però li vull enviar una foto,
o preguntar-li per la seva platja favorita o què va menjar.
Esclar.
Vull parlar amb ell.
No cal que anem a les coves demà, si és massa intens.
No. Això sí que ho sé.
Li va encantar nedar a les coves.
Demà. La Boca del Diable.
Pel teu pare i per nosaltres.
Saps què? Si no haguessis tirat pel dret quan ell va morir,
hauria deixat els estudis.
Però tu no em vas deixar.
M'hi devia identificar. El club de les òrfenes.
Sí, m'arrossegaves a totes les festes…
Sí. Amb vestits qüestionables.
-Per què ens vestíem a joc? -Sempre a joc.
La qüestió és que em vas salvar.
I això és així.
La màgia de la Max.
-Va, digues-ho. -No.
-Digues-ho. -Si em deixes sola.
Mai. Tu i jo…
-Fins que s'apaguin les estrelles. -Molt bé! Sí, senyora.
-Va, a l'aigua despullades! -Despullades?
-Sí, vinga! -Déu meu.
-Vinga. -No, ara estic bé.
-Aquí estic bé. -Ostres, perdona.
Saps què? És igual. Que ho facin ells.
-Que el James i el Greg… -No, de debò.
…que estiguin junts en pilotes.
-És el que volen. -Aneu, sisplau.
M'enfadaré si no hi aneu. Vinga, a passar-s'ho bé.
Vinga, aneu-hi!
Sí!
Despullades!
-Festa, festa! -Veniu cap aquí!
-Vinga, noies! -Roba fora!
-Veniu cap aquí! -Vinga, va!
-Ostres, tu. -Vinga.
Vine!
-Què passa? -Què hi ha?
He notat alguna cosa.
-Ostres! -Què? Què hi ha?
He vist alguna cosa.
Què…
-No! He notat alguna cosa. -Què era? Què?
Mireu. Què és?
Allò que ha sortit de l'aigua, arrossegat.
-És una queixalada? -Ostres,
això no és gens divertit. Esborrar, esborrar!
Marxem, que la furgo ens recull demà a les 9:00.
-A les 8:00, amor. -Sí, això he dit.
Demà, només tocarem aigua dolça. No hem de tenir por.
Vinga. Som-hi.
Som-hi.
És acollonant!
Mola. És això?
-Què? -Boca del Diable.
Veieu com les dents es reflecteixen a l'aigua?
No encara. I si s'assembla a les fotos a xarxes,
és més impressionant.
I ben lluny, sembla.
Hem portat prou menjar?
Segur que la Sara en té a la motxilla.
Bé que ho saps.
No vingueu quan necessiteu menjar o provisions d'emergència.
I us asseguro que la Boca del Diable valdrà la pena.
-I sí, és impermeable. -Has pensat en tot.
Com deien mons germans escoltes: "Tu sempre preparada."
Que bufons.
-Hola. -Hola.
Hola!
És aquí.
Em dic Wat i avui seré el vostre guia.
Ja heu estat en altres coves?
-No? -Tots som verges de coves.
Genial.
I algú té por de l'aigua o de nedar?
No em fa por l'aigua, sinó el que hi ha dins.
No patiu. La profunditat és de deu o 15 metres màxim.
I potser hi ha algun peixet, com a Nemo.
-És la meva pel·li de confort. -I la meva.
Sí.
Estic bé. "Tu segueix nedant."
Nedarem després. Ara toca caiac, d'acord?
D'acord.
Vinga, va.
Mare meva!
Mola.
A ma mare li encantarà.
Greg, prou de parlar de ta mare.
Sí!
-Que bonic. -Que bonic.
És aquí?
Som a l'entrada de la cova, no a la Boca del Diable.
Ja queda poc.
Ja.
-Estàs bé? -Sí.
Perfecte, som-hi.
Genial.
-Genial. -Perfecte.
Si vas a una cova i no en fas un tiktok, és com si no hagués passat.
-Sí que ha passat. -Nedador guapo a les quatre.
-Bona pregunta. -Potser.
Nois, si teniu algun problema, no entreu en pànic.
M'ho dieu.
-Perdona. -No.
Avui recorrerem
la ruta verda. Com ens vas demanar, Sara.
Fàcil.
Però aquesta també mola.
I si fem la vermella?
No, no.
El monsó ha inundat la ruta vermella.
Caldria escafandre.
La temporada de monsons no comença el mes que ve?
Vam tenir tempesta fa uns dies.
Però ara està preciós, oi?
Vaig llegir que la ruta vermella també mola molt.
-Sí, a mi m'encanta. -Segur que sí.
Doncs jo he llegit que la verda també és xula i un pèl més fàcil.
Sí. La ruta vermella és massa difícil.
Massa difícil? Ostres, doncs és aquesta. Hola.
Em dic Max. Encantada.
Directora del departament de diversió. Ens divertim?
Sí.
D'acord. Em sembla bé.
Podem fer la vermella si et va bé, Sara.
És clar.
-Sí! Ago-Sara-da. -Sí!
Alerta. Hi ha una pèl-roja a la ruta vermella.
Serà molt divertit.
El salvavides és opcional, però…
-Jo en vull un. -D'acord.
Gràcies.
-Té. -Gràcies.
Ei.
Això t'ho ha fet la que parla a crits?
Parpelleja dos cops si vols ajuda.
Van ser unes meduses.
He recorregut tot el sistema de coves.
El pitjor que he vist és una bagra grassa i depressiva.
Gens agradable.
-Va bé saber-ho. -Tenim sort.
Ha estat tancat per la tempesta.
I demà tanquen pel Songkran.
L'any nou tailandès, oi?
Si tens por, mira cap a dalt.
Jo t'enlluernaré.
Fins ara.
Comparàveu marques de xiulets?
Més o menys.
-La boda és a la tardor. -Ja.
-Serà íntima, de temàtica submarinista. -Genial.
Ei, vosaltres.
És ara o mai.
D'acord. Vinga.
Som-hi.
Agafaré les meves coses.
Vinga. Fes com el Greg. No t'ho pensis.
Sí, jo mai penso!
No hi ha meduses. T'ho juro.
-Què passa? -Què hi ha?
Què passa?
Sara, estàs bé?
Una anguila.
-Anguila al mar, no a cova. -L'he vist, de debò.
Moltes coses com anguila.
Greg, va, sisplau.
-Ja sabeu… -No acabis.
No acabis la frase.
-D'acord. -Bé.
No hi ha marxa enrere.
La següent cova és molt especial, ja ho veureu.
Però en silenci.
És la Boca del Diable.
Així és com deien a l'Adrienne els de l'equip de Lacrosse.
Envejosa.
Una cosa, Sara.
Abans de baixar, deixa anar l'aire,
i inspira fondo, d'acord?
-No, estic bé. -Vinga, mira a baix.
En Wat diu que l'aigua fa por?
ENTRADA - RUTA VERMELLA TÚNEL BLAU
És el túnel Blau.
La llum del sol rebota a la sorra, veiem la sortida.
Túnel vol dir sortida. Entesos.
Quina passada de cova.
Perdó, perdó.
Maleïda ruta vermella.
És la Boca de Diable.
Veieu? Dents.
Afanya't, Sara.
Té el seu encant.
Espera, Max!
-Sara, tot bé? -Sí, estic bé.
Aquesta és la cova dels esquelets. Ossos reals al fons.
Humans o animals?
Sí, humans.
-Wat. -Sí.
Has dit ossos humans?
I això, per què?
Aquestes coves, molt antigues.
Molts anys.
Forat i bum.
Tot poble mort.
Som convidats, aquí.
Les coves manen.
-Si no respecteu les coves… -James, la cova de l'os.
-Ho pilles? De l'os? -Ei, ei.
No és broma.
Jo trobo que sí. I vosaltres?
D'acord. Vinga!
Som-hi, James. Anem.
Ossos humans.
Són a sota.
-Humans. -A sota.
Sara, tenim una emergència!
Una foto d'urgència.
-Vinga. -Dona-me-la. Jo us la faig.
-A veure, llestos? -D'acord.
-Un, dos, tres. -Perfecte.
Genial. Ara tenim el Greg als nostres records per sempre.
-Sí. -D'acord.
-Però fes-la des de baix. -D'acord.
En Phi Beta Kappa…
Creieu que ha entès això de "respecteu les coves"?
-Greg. Greg! -Hauria d'estirar més els peus.
-Apunta allà. -Ja ho veig.
Max, la directora.
Va ser arribar i manar.
Com sobrevivíem sense ella?
Ei, què us he dit?
La roca molt fràgil. L'esfondres i morim tots.
Sí, sí. Perdona, ha estat un accident.
No ho volia fer.
-Seguim cap a següent cova. -D'acord.
-Vinga, James. -Què?
-T'han cridat l'atenció. -Ets dolent.
-M'estàs cansant. -D'acord, d'acord.
Ei, deixaràs que la teva amiga em parli així?
Sí.
Us puc sentir.
Això és increïble.
No sé.
Què és això?
El què? Què és?
I aquesta olor?
Són peixos d'aigua salada del mar.
No fotis.
Són tots morts.
Cancel·lem el sushi per avui, eh?
Com han arribat fins aquí?
La cova connecta amb el mar per aquell passadís.
VISTA AL MAR
Sí, però l'entrada és molt alta.
Massa alta.
La tempesta ha fet entrar l'aigua del mar.
I l'aigua dolça ha matat la vida marina.
Fem mitja volta?
Us duré per un altre camí.
Anem per aquí. Propera cova.
Estàs bé?
-Pots venir amb mi. -Sí, estic bé.
Wat, per què et preocupes per mi?
La teva amiga m'ha donat una propina.
Diu que et cuidi.
Estic bé. Jo he pagat el viatge i les propines les pago jo.
Res de tracte especial, d'acord?
-D'acord. Sí. -Gràcies.
-És fastigós. -Que desagradable.
-Quin fàstic. -Sí.
Hòstia!
Ai, quin fàstic.
Veieu per on entra la llum?
I els teus blaus?
Bé.
-L'aigua dolça no cou gaire. -Bé.
-Per això em vigilava el Wat? -Què?
M'ha dit allò de la propineta.
Com que vas muntar aquell ciri dient que no et cuidava,
-vaig pensar que… -Pagaries algú perquè em cuidés?
Sara, dona'm el ganivet.
Per fer un combat a mort?
Podem provar de flotar?
Max.
Ara està gravat. Unides per sempre!
D'acord, floreta!
Gay!
-Què? -He notat alguna cosa a l'aleta.
No hi veig res.
-Ei, no passa res. -D'acord.
Tranquil·la. Va, som-hi.
Vinga, som-hi.
Les roques estan esmolades. A poc a poc.
-Què diu? -Les roques estan esmolades. Vigileu.
Genial.
És increïble que siguin tan antigues i tan fràgils.
Pedra calcària.
-Així és com es formen les coves. -Pedra calcària.
Sedimentari carbonatat.
No m'ho diguis. Geologia per a ximplets?
Exacte. El meu primer excel·lent.
Bé, un notable.
-Merda. M'he tallat. -Ai, no.
-No puc mirar. -Vinga, va.
-No puc mirar. -Estàs bé?
Hi tenim ganivets, a sota.
-Ja. -Estàs bé, cosí Greg?
A veure, és que li fa cosa la sang.
-Amor, recordes el mantra? -Quina cosa li fa la sang?
-Sí. -No la pot veure.
-"Estic bé. Soc especial." -Sí.
-"Soc jo." -Sí, jo mateix.
-Déu meu… No. -Ostres, tu.
Però escolta, estàs bé?
Ja està? Ha parat l'hemorràgia?
El podeu tranquil·litzar?
"Estic bé. Soc especial. Soc…" Com era? Tant se val.
Mon germà em va fer una broma
quan érem petits. Va fingir un accident amb el veí, el Tanner,
que tenia uns cinc anys.
-Van fer servir quètxup. -Un clàssic.
No, em van traumatitzar.
Ara, quan veig sang, entro en pànic. Només veig és el Tan-Tan mort.
La bena aguantarà. Seguim?
No, no.
La política diu que si hi ha lesions, tornem.
Un moment. Espera, espera.
Adrienne, cuca, estàs bé, oi?
Gràcies per preocupar-te.
Només sé que no ens podem perdre l'última cova.
Max, està sagnant.
D'acord. A veure què us sembla?
Vosaltres torneu,
jo faig un cop d'ull ràpid a la cova
i després us enxampo.
-Hi penses anar sola? -Sí.
Wat, és segur?
No, no segur.
-Wat, no pot, no? -No, no. Ei.
-Wat! -Ei, estic bé. Estic bé.
Anem tots a la següent.
Espero una bona propina.
-Què ha dit? -A veure.
Greg, amor. Mira'm.
Ja no hi ha sang.
Tot va bé.
"Estic bé."
-"Soc especial." -"Soc especial."
-"Soc jo." -"Soc jo."
Vinga, idiotes, tots junts.
-"Estic bé, soc especial. Soc jo." -"Estic bé, soc especial. Soc jo."
Espero que valgui la pena.
Encara no veig res.
Apagueu llums.
Nois, apagueu els llums.
Apagueu els llums.
-Ostres. -Però què…?
Increïble.
Però com…?
Ho reconec. La directora del departament de diversió tenia raó.
A vegades l'encerta, és veritat.
Sabeu que us sento, oi?
Nois, flipeu, soc el Harry Potter.
He de dir que això és molt èpic.
-Sí! Sí! -Jo sempre us cuido. Sempre.
Ja veus!
Quina bogeria.
D'acord, ara marxem.
Què? Però si acabem d'arribar.
Sortirem pel camí llarg. Més coves per veure.
Dona'ns un parell de minuts.
-La cama m'està matant. -Però no sagna, oi?
-Dos minuts i prou, d'acord? -Sí.
Com tens la ferida? Vols el salvavides?
-Doncs seria genial. Gràcies. -D'acord.
-Ha molat. Ho has vist? -Brutal.
Ara prova tu.
-Té. -Gira amb mi.
-Quina passada. -Que guapo.
Gràcies.
-Què, què ha passat? -Què?
-Què passa? -És el submarinista.
-Què? -Tranquil·la. Respira.
-Respirem fondo. -Hi ha molta sang.
-Estàs bé? -Està sagnant?
-Tothom tranquil. No passa res. -Mireu…
-Hem de marxar ja. -Però no l'ajudem?
-Baixem a buscar-lo, no? -Jo…
Què vol dir "shalarm"?
Què significa? Què dius?
Tauró.
Què?
-Què? -Un tauró?
-Aquí? -Però què dius?
-Què? No, no, no. -Tothom amunt. Sara?
Has dit "tauró"?
-Què? -Ha dit…? Ho has sentit…
-Ha dit "tauró"? -Ha dit…
-Sí, ha dit "tauró". -Calmeu-vos.
Silenci!
Escoltem el Wat, va.
Hem de marxar ja.
-D'acord. -D'acord?
Com hi pot haver un tauró en unes coves d'aigua dolça?
Alguns sobreviuen en aigua salada i dolça.
I com ha entrat a la cova? En un Uber?
Ara això ens és igual.
-No he trucat a ma mare. -Seguiu-me, d'acord?
-Com ho saps? -Estàs bé?
-Vinga, anem amb el Wat. -Estaré bé.
-Anem on no hi hagi sang. -Som-hi.
-Espereu, espereu. -Vinga.
No vull anar de pet les coves, si hi ha perill.
Quin és el pla?
Bona pregunta.
No ens fiquem a l'aigua sense un pla.
Jo soc el pla. Jo us protegeixo. Anem.
-No, no és bona idea. -No discutiu.
-No! -Max…
-No, no! -I si ell no sap…?
Sí que sap on va.
-No el penso seguir. -Sap el que es fa.
-No penso entrar a l'aigua. -Seguiu-me!
No marxaré!
-És idiota. -Estàs bé?
Per què l'hem de seguir i ficar-nos a l'aigua?
-Max, de debò? -Va, seguiu-me.
-Espera. -Jo marxo. Veniu si voleu.
Jo no me'n vaig.
Wat?
-Wat? -Ningú m'escolta!
Ningú m'escolta!
No té cap sentit.
Wat!
Què?
Déu meu.
Mare meva.
On ha…?
Wat.
Se n'ha anat.
No, no. No pot estar passant.
Crec que sí.
COVA FOSFORESCENT
RUTA VERMELLA COVA D'ESTALACTITES
Moriré.
-Moriré. -On s'ha ficat el Wat?
Greg, col·lega, deixa de ploriquejar.
Max, deixa'l tranquil.
-Segur que estàs bé? -Sí, la bena s'ha desenganxat.
D'acord, t'ho arreglaré. Així que sortim, d'acord?
No vull fer parar tothom.
Sortirem d'aquí. Junts.
Greg?
-Greg! -Que vols que ens segueixi?
Greg!
Moriré. Moriré. Déu meu.
No puc respirar.
Greg, col·lega.
No puc.
No puc respirar. Déu meu.
Sisplau, deixeu-me, sí?
-Deixeu-me. -De què parles?
Ens trauràs d'aquí com l'Aquaman.
El Jason Momoa mola.
Esclar que et mola. Adrienne, ens deixes el salvavides?
-Sí. -Hem de recuperar el nostre heroi.
Fes-ho per en Tommy.
Es deia Tanner.
-Sí, Tanner. -Tan-Tan. Esclar.
Molt bé.
-Vinga, col·lega, així. -D'acord.
Tu tranquil, que ja et tinc.
Vinga, som-hi.
-Et traurem d'aquí. Som-hi. -No he trucat a ma mare.
No he trucat a ma mare. Li hauria d'haver trucat.
Greg!
Alerta!
Greg?
No!
Greg?
-Deixa'l anar! -Merda!
No.
Déu meu.
-Ade. -Hem de marxar!
-No el podem deixar! -Ho hem de fer.
-Marxem! -No el podem deixar aquí! No podem marxar!
No! No!
Vinga.
-James. Amunt. Vinga. -Sara, va. Ajuda-la.
-Som-hi, vinga. -Va, vinga.
-Agafa-la. -Vinga.
Tiba!
D'acord, vinga. Va.
Empenyeré.
Escolta, no són tan greus, sents?
Ei, tranquil·la.
Són superficials. És que…
Esperarem que deixi de sagnar
-i et tornarem a embenar. -No.
Els taurons ensumen la sang. No funcionarà.
Com ha pogut quedar així?
Per les roques. La deu haver arrossegat.
I què fem?
Provaré d'embenar-la. I després marxem d'aquí.
Ho solucionarem. Deixa'm pensar.
No us mogueu ni feu cap bogeria.
Què? Què?
És un tauró toro.
Segur.
És el que us deia. Poden anar per aigua dolça i salada.
I són superagressius. Rebenten les seves preses a cops de cap.
Et persegueixen sense parar…
Com a les pel·lis.
El típic tio que duu un barret amb forma d'aleta…
al cap.
Déu meu, Greg.
Truca a la seva mare cada nit.
No entenc com ens pot estar passant això.
No havia de passar.
És com si s'hagués quedat atrapat en aquest laberint.
I és territorial…
Se n'ha anat.
El Wat ens ha abandonat.
-No ens l'escoltàvem. -Ja, però era el responsable.
Per això l'hauríem d'haver escoltat.
El Wat és més ràpid que nosaltres.
Sortirà d'aquí i ens enviarà ajuda.
Ens hem de quedar aquí i esperar.
És el que hem de fer.
Com quan ets petit i et perds, que t'esperes al lloc on ets…
Què mires?
Intento veure on pot haver anat.
La següent és la dels peixos morts, i després els ratpenats…
-No. -Llavors som a prop de…
Potser ha anat per aquí. És com una bresca
amb túnels estrets. El tauró no hi cap.
Cuca, perdem el temps.
Què vols dir?
El Wat ens enviarà ajuda. Així de senzill.
-I si no se'n surt? -Doncs vindrà algú altre.
Sí, t'ho prometo.
No!
No.
No. No.
No, no, no!
-No! No. -Mare meva.
No.
Ningú vindrà a buscar-nos.
Què faig? Què fem?
Hem d'esbrinar quin camí ha agafat el Wat
i anar per l'altre.
-És impossible. -Hi ha una altra manera.
-Podem passar al mar des de la següent. -Al mar?
Sí, hi ha un passatge que duu a una sortida
que dona al mar.
-Podem… Espera. Espera. -És el camí més curt.
Tenim un mapa d'aquí,
però no del mar, oi?
No sabem on anirem a petar del mar.
El tauró està atrapat per algun motiu.
-No. Adrienne… -No.
Estàs ferida i sagnant.
-Necessites ajuda. -No, Max.
-Queda't. -No soc com tu.
-Això estic dient. -El Greg és mort!
I vosaltres no pareu de discutir.
No vull morir aquí sola.
D'acord, d'acord.
Per què no esperem tots aquí?
Quan trobin a faltar el Wat…
És temporada de vacances. Esperarem i no vindrà ningú.
Jo em quedaré amb ella i vosaltres podeu marxar.
-No. No m'agrada això. -Hem d'assumir els fets.
En Wat es dedicava a això i ara és mort.
Els tres ens hem de mantenir junts per poder ajudar l'Adrienne.
No la puc deixar.
D'acord. Doncs dona'm el mapa, perquè el James i jo marxem.
-Jo tampoc crec que l'haguem de deixar. -James.
No, hi ha d'haver una manera d'aconseguir ajuda
sense deixar ningú enrere.
Doncs quedeu-vos amb ella, però vull el mapa per salvar-vos el cul.
-No, Max, sisplau. -Sara.
-Sara, el mapa. -Té.
-No! -Dona-me'l!
Adrienne!
Surt de l'aigua, vinga!
Vinga.
-Traieu-me d'aquí, sisplau. -Puja, ràpid.
Auxili!
Traieu-me! Traieu-me!
Adrienne, afanya't!
-Estira el braç! -Vinga!
-Ràpid! -Puja!
Adrienne, agafa'm la mà!
Estireu-me.
Vinga, Adrienne, estira el braç! Agafa'm la mà!
-Vinga! -Va, va!
Mare meva!
Oh, Déu meu!
Està atrapat!
-Si no pot nedar, no pot respirar. -I no neden cap enrere.
Ade, crec que podrem escapar si marxem ara.
-No. -Sí. Adrienne, t'ajudarem.
-D'acord, però ha de ser ara. -Ei, escolta'm!
Et durem tot el camí, però has d'entrar a l'aigua.
Va, som-hi. Treballem en equip.
-D'una en una. -No, és…
Adrienne!
Ja vinc.
S'està acostant! No hi arribo! Adrienne!
Em pots agafar la mà? Adrienne!
-Mira! -No.
Neda!
-Ràpid! Vinga! -Adrienne! Dona'm la mà!
-Vinga! Vinga! -Dona'm la mà!
Dona'm…
Oh, no! Oh, no!
Oh, no! Adrienne!
Déu meu!
Auxili!
Quina merda.
-No puc. -Com… l'hem…?
Perdut.
-No. -Mai havia vist morir ningú.
Ara n'he vist dos.
-La podríem haver salvat. -També hauríem mort.
Hem de sortir d'aquí. S'està esfondrant.
La sortida al mar.
Les coves Bresca.
Hem d'anar allà on li costi seguir-nos.
Potser es torna a encallar i es mor.
Com més estret sigui el passadís, millor.
El que hem de fer és sortir
i la sortida al mar és la més propera.
Saps d'on ha vingut el tauró?
Del mar, entesos?
I segur que no és l'únic que hi ha.
Crec que allà tenim millors opcions.
-Si ens ataca aquí… -Allà no ens pot seguir.
-No ho saps això! -Ei, ei.
Calmeu-vos totes dues.
Sí? Hi anirem plegats.
Sincerament, crec que el que proposa la Sara té sentit.
Et poses de part seva?
No em poso de part de ningú. Vull que estiguem units.
-Dius que no sé cuidar els meus amics? -Sempre fas el mateix!
-No, jo… -Tergiverses les coses!
N'estic tip.
Estar amb tu és esgotador.
Max, jo…
No és això…
D'acord.
Us ho posaré fàcil a tots dos.
James, no.
Em prens el pèl?
No la puc deixar marxar sola, em sap greu.
No m'ho puc creure.
-Max. -James.
Veniu amb mi?
Esclar que sí.
El mar és cap allà.
No sabem què hi ha a l'altra banda, ho farem a la teva manera.
D'acord. Gràcies.
Som a la cova dels esquelets, que connecta amb el túnel Bresca.
Vinga, doncs.
Som-hi. Gràcies.
Gràcies per confiar en mi.
De debò.
COVA DELS ESQUELETS TÚNEL BRESCA
El mapa diu que hi ha un pas subterrani.
Espereu. No tingueu por.
Ho comprovaré.
Mira, he pres una decisió.
Si la deixàvem sola, quina diferència hi ha amb el que et vam fer a tu?
Que jo no vaig marxar. Em vau abandonar.
No facis veure que no ets part del problema.
-I això què vol dir? -Tu li permets que mani.
És una bona tirada, però ho podem fer.
"Estic bé. Soc especial. Soc jo."
Les noies primer.
I ara com seguim?
Segons el mapa, aquesta cova duu a l'entrada.
Però l'única manera d'arriba-hi és per allà dalt.
Segur que el tauró no hi és, allà.
És estret.
Molt estret.
-Doncs ens toca arrossegar-nos. -D'acord.
No vull morir aquí dins.
Ni tu ni nosaltres, rei.
No, vull dir que no em puc morir
fent el burro a Tailàndia.
No puc fer això als pares.
He malgastat la vida.
M'hauria d'haver pres les coses més seriosament,
no esperar a entrar a la uni
per començar a madurar.
I si això és tot el que ma mare rebrà?
Un fill idiota.
-No ets un idiota. -Ni de bon tros.
He malgastat el temps.
Sortirem d'aquí.
Només hem de seguir avançant.
Si ens en sortim, et prometo…
No, no, no.
-No, no, no! -Oh, no!
No. No.
Vinga.
Som-hi.
Què és això?
Ho sentiu?
Podeu apagar el llum un moment?
¿És…
la llum del dia?
Ostres, tu. Déu meu, som-hi, va!
Fotem el camp d'aquí! Ai, mare.
Max!
-Max! -Què faig? Què hi ha?
-Agafa la mà de la Sara. -No puc. Em deixarà anar.
-Para. -D'acord.
No et moguis.
No! No!
Ajuda.
James, para, que es trencarà.
-Ha marxat. Vinga. -Va, pugem-la, vinga!
-No hi arribo. Apuja-la! -No puc, no puc.
Apuja-la!
-No puc. No puc. -Ajudeu-me!
T'he de deixar anar.
No. No, espera, no!
Vindrem amb tu.
-Marxem d'aquí. -D'acord, espera.
Deixa'm fer-hi un cop d'ull. D'acord? Un moment.
A veure, hi ha un túnel.
Hi ha una bossa d'aire, l'he vist.
Però hem d'aguantar la respiració i nedar fins a la bossa.
-Creus que ho aconseguirem? -No tenim elecció.
Ens en sortirem.
Vinga.
Hem aguantat molt la respiració.
-No hi ha gaire aire aquí. -Intentem no parlar gaire.
M'avançaré. Comprovaré com és de llarg.
Max.
Si no…
Escolta. Ni ho diguis.
Ni ho pensis. Ens en sortirem.
Tot el túnel té petites bosses d'aire, forats al sostre.
Molt bé, doncs…
Nedem fins a la pròxima i després cap a la següent.
Fem com el tauró, que no s'atura mai.
Ràpid, ràpid!
-No hi ha aire. -Seguiu!
T'estimo.
Continueu.
No!
Sara!
No! No, no!
-No. No. -Hem de continuar.
No. El podem ajudar.
-Hem de seguir avançant. -No.
No puc. No puc.
-Tu i jo. -No, no!
-Hem de seguir avançant. -No vull.
Ho aconseguirem. Una…
Dues…
Ostres! Déu meu.
-Ha estat aquí. -Què?
Oh, Déu meu.
Ajuda'm. No, no!
No!
Hem de marxar.
Vinga.
Vinga, surt de l'aigua.
COVA CORNISA
Aquella és la cova on hem perdut l'Adrienne.
La Boca del Diable.
I allà, la sortida al mar.
TÚNEL BRESCA COVA DELS ESQUELETS
Tornem a ser al punt de partida.
No!
Què fas?
Agafo el que és essencial.
Em culpes a mi?
Pel James?
No.
He intentat salvar-lo.
Estirava i estirava
-i estirava. -Ja ho sé. Ho sé molt bé.
L'estimava.
Jo també.
Ho sé.
T'hem fet cas a tu…
i tornem a ser al principi.
La sortida és aquí, Sara.
Queda't.
-No. Sara. -Ho comprovaré.
No. No.
-Què fas? -És el túnel Blau. És la sortida.
Torna!
Quieta. No vull que et vegi.
On és?
No veig el camí, és massa fosc.
Encén la llanterna.
Però només un moment.
No vull que ens vegi si segueix per aquí.
Què fas?
-He de veure el camí. -Apaga-la.
No et moguis.
Adrienne.
No.
Veus aquell forat?
Ens amagarem a les estalagmites fins que marxi. No ens pot seguir
-un cop al túnel. -No, no.
No podem.
Max, para!
-No, si… gairebé ho tenim. -Càson.
Max! Mira!
No! No, no, no!
Ei!
No!
No, no!
Aquí!
No!
Ei! Aquí!
Ei! Ei! Vine aquí!
-Déu meu. -Som molt a prop.
No.
-Pots nedar? -No. Estem atrapades.
Tranquil·la. Sortirem al mar. Si hi anem ara, arribarem abans…
COVA BOCA DEL DIABLE
VISTA AL MAR
On és?
Mort, espero.
No anirem a Los Angeles, oi?
Ara som vives.
Així que sortim d'aquí,
podrem fer el que vulguem i anar allà on vulguem.
I tindrem tot el temps del món
per digerir tot això.
Farem teràpia.
A Nova York hi ha millors terapeutes.
Tu estigues alerta.
D'acord.
Merda.
-Què? -Només hi ha roques, allà baix.
Llavors, estem perdudes?
No es pot baixar amb la corda?
No és prou llarga.
Oh, Déu meu.
Has dit que funcionaria. Has dit que funcionaria.
Tranquil·la, deixa'm pensar.
La marea està baixa. Esperarem que pugi i podrem…
baixar d'aquí a unes hores.
Perfecte.
Baixaré sola. Amb sort, l'aigua serà prou profunda per saltar-hi.
I si no ho és?
Llavors…
m'ofegaré i a tu et matarà el tauró. No ho sé, Max.
Funcionarà.
És la millor opció.
Sara!
Enviaràs ajuda, oi?
Sé que ha estat un malson, però no és culpa meva.
Res és culpa meva.
No! No em deixis aquí!
Però què fas? Tu no ets així!
Les persones canvien.
Ei.
Tranquil·la, deu faltar una horeta. Què passa?
Què?
Moriré aquí sola.
Ho sé.
Ei.
Tu i jo,
fins a la fi del món, oi?
Sí?
Però hauràs de fer una cosa
que cap de les dues ha fet mai.
Nedar amb la mà trencada?
No.
Confiar en mi.
Sento com trenquen les onades.
Enviaràs ajuda?
-Esclar. -Sara, espera.
Sempre he pensat que havia de ser la forta.
Pel meu pare, pels meus amics…
Pensava que era el meu deure.
Però mai havia vist
com n'ets, de forta.
Em sap greu.
Molt…
i molt de greu.
Tornaré a buscar-te.
Espera! Sisplau!
Què? Però què fas?
Torna-te'n a la roca!
Vinc amb tu!
No pots, amb la mà així.
Tornaré a buscar-te.
Me'n sortiré, Max.
No em deixis, sisplau.
Pots pujar fins aquí?
Espera!
Agafa la corda! Fes-te un nus a la cintura.
Estreny-la fort.
-Ja està. -Llesta?
-Comença a pujar. -D'acord.
Molt bé, molt bé.
No!
Estic relliscant!
A veure.
Torna-hi.
D'acord.
Mare meva.
Molt bé.
Ho estem aconseguint, Sara!
Max.
Respecteu les coves.
Aquesta és la cova dels esquelets.
Som convidats, aquí. Les coves manen.
Sara!
Una foto d'urgència.
La roca molt fràgil. L'esfondres i morim tots.
Ei!
Atrapa'm!
Hora de sopar.
Ei!
Vinga!
Vinga, torna! Un altre cop! Va!
Subtítols: Anaïs Mintenig
Supervisor creatiu Víctor Monreal