Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
N-am ce să fac.
Nu mai avem nicio barcă azi. Regret.
Știm toți cum se termină.
Să trecem la partea plăcută, unde zici „da”!
Știe ce zice. Vrei, nu vrei, o să te distrezi.
N-ați confirmat. Barca voastră s-a dus.
- Da. Dar aveți și altele. - Zi-ne cât ne costă în plus!
Iubitule, du-i de-aici pe Adrienne și Greg!
Bine.
- Haideți! Stați jos! - Ce e?
Nu-i lua în seamă!
Promit că te distrezi pe cinste cu noi.
Poate e liberă barca mai mare.
Aș vrea să te văd pe puntea bestiei ăleia.
Vino aici, frumosule!
Treci încoace!
Vezi și tu?
Calmează-te, James! E Thailanda. Ce dacă ne giugiulim?
Da, frate. Îmi pare rău că te-a lăsat gagica fără biluțe.
- Cam mult spus, bobocule. - Phi Beta Kappa.
- La Universitatea Arizona. - Bine.
Să luăm niște bere și să mergem pe plajă!
Stai așa, Greg!
Clar n-ai habar de farmecele lui Max.
E haioasă tipa!
- Bine, veniți! Barca e pe-aici. - Da.
Efect maxim!
Max, ești uimitoare!
Mulțumesc!
- Bravo! - N-ai rezervare, n-ai avans, n-ai stres.
Știi că fac alergie la logistică.
Bună, micuțule! Bună!
Bună, micuțule!
Monstru mic!
Nu e așa de rău.
Stați!
GURA DIAVOLULUI
E o șansă unică în viață.
Dar e o slujbă adevărată?
Da. La gama de plajă a Sabrinei Carpenter.
Investitorul ei a fost cu tata la Yale.
Mă ocup de conturile de social media
și în doi ani conduc toată șandramaua.
Măcar îți place Sabrina Carpenter?
Îmi place distracția.
La ce te gândești?
E mișto, nu zic.
Dar tot anul am vorbit despre New York. Așa era înțelegerea.
Și acum s-a schimbat. Pleci la Los Angeles. Asta schimbă totul.
Trăiesc clipa.
Profit de o ocazie, iar tu vii cu mine.
Am acceptat slujba pentru care am muncit atât.
Nu pot da înapoi.
Nu dai înapoi.
Te repliezi.
Ești nostimă foc.
Dar…
Ce aș lucra?
Unde aș sta? Nu știu pe nimeni la LA.
O să mă știi pe mine, e destul.
Tu și eu până la capătul lumii.
Gata cu discuțiile despre New York și LA! Putem să înotăm?
Trebuie să le dau clasă la pahare amatorilor ăstora. Du-te tu!
Singură?
Adrienne, ești în echipa mea!
- Bine. - New York e istorie. Crede-mă!
Ăsta da shot!
Doamne!
Nu! Te omor!
Bun, ține-mi locul! Mă duc la baie.
Bine.
Doamne!
Da.
Răzbunarea e mai dulce când e rece.
Nu.
Ne întoarcem acum.
- Unde-i cealaltă fată? - La baie.
- Da, așa! - Du-te naibii, Greg! Cum ai…
Veniți înapoi!
Hei! Sunt încă aici! Doamne!
Hei!
- Greg! - Hei!
Hei!
Oameni buni, sunt încă aici! Dumnezeule!
Zău așa!
Doamne! Dați-vă de pe mine!
- Hai! - Doamne! Ține!
Unde e Sara?
Ce?
Unde naiba e Sara?
Hei! Oprește barca!
Scumpo, îmi pare foarte rău. N-am știut.
Fir-ar să fie, câte erau?
- Toate. - Da, tipic pentru Thailanda.
M-ați lăsat acolo.
N-am știut că ești în apă sau că ne mișcăm.
Eu am știut, dar eram derutată.
- Căpitanul m-a întrebat… - Mersi frumos, Greg!
Oprește-te!
Oprește-te puțin!
Dar o să te faci bine.
Slavă Domnului! Nu-i așa?
O să fii bine. O să am grijă de tine.
Să plecăm! Se face târziu.
Ne pare rău.
Mulțumesc!
Înfruptați-vă!
Bine.
Doamne, sunt așa de furioasă!
Îl fac praf pe Yelp pe tipul ăla.
Nu e vina nimănui. Așa a fost.
Să uiți pe cineva e cam aiurea.
Nu e de colo.
Ține de siguranța elementară.
Să ne fi numărat! O regulă de bază pentru căpitani.
Dacă vrei, îl pun pe tata să-l dea în judecată
sau măcar să-l sperie cu o scrisoare.
Nu-l învinovățesc.
Bine. Da, probabil că ai dreptate.
A fost o situație groaznică, în care totul a mers pe dos.
Noi ne distram, iar tu erai plecată pe undeva.
- Și era gălăgie… - Cum am zis, nu e nimeni de vină.
Doar cel care a inventat Jägermeister.
Exact!
Putem lăsa o recenzie pe Yelp?
- Grozavă idee, iubito! - Mersi!
M-a furat peisajul.
- Credeam că ești pe barcă. - Dar nu eram.
Nu răspund eu de toate, de fiecare detaliu.
De când?
Poftă bună tuturor!
Voiam doar să mă simt bine la cină.
Atunci, rămâi! Simte-te bine!
Da, de parcă ar fi posibil.
Știu că te-am lăsat să mori în larg
și ești plină de bube, dar să nu uităm de adevărata victimă.
Max.
Sunteți nedespărțite din anul doi.
Nu știu, poate că puțină distanță, ca de la LA la New York,
v-ar prinde bine.
Nu e așa rău la LA, nu?
Îmi plac parcurile comerciale.
Sau du-te la New York!
Croiește-ți propriul drum!
- Scuze că n-am avut grijă de tine. - Am făcut atâta caz.
- Îmi pare rău. - Și mie.
Mulțumesc!
- Îmi pare rău că m-am dus la baie. - Și mie.
Sincer, nu e prima oară
când vezica minusculă a lui Adrienne face prăpăd.
- Habar n-aveți! - Exact!
Greg e blând ca un labrador, nu?
Sau ca un golden retriever?
Pe Bumble, era cu amândoi.
- Știu. - Ne bucurăm că l-ai adus.
Da, îndeplinește criteriile, momentan.
- Crezi că o să se sărute? - Așa pare.
Mă duc să ocup un loc în față.
- Da, du-te! Prinde-i! - Du-te!
Chiar îmi pare rău pentru azi.
Nu-i nimic.
- E-n regulă. - Vreau să-mi asum răspunderea.
Știu că am prostul obicei
de a fi impulsivă.
Nu e doar vina ta.
M-am purtat ciudat săptămâna asta.
Tatăl tău.
- Da. - Da.
Știu că a făcut o singură excursie aici.
Dar tot vreau să-i trimit o poză,
să-l întreb ce plajă i-a plăcut, ce a mâncat pe stradă…
Da.
Vreau să vorbesc cu el.
Nu trebuie să mergem la peșteri mâine, dacă e prea mult.
Nu. Măcar asta știu clar.
Îi plăcea să înoate în peșterile alea.
Mâine. La Gura Diavolului.
Pentru tatăl tău și pentru noi toți.
Dacă nu erai agresivă când a murit,
probabil că mă lăsam de școală.
Practic, nu m-ai lăsat să renunț.
Suferința vede suferință. Cercul părinților dispăruți.
Da. M-ai târât la bairamurile alea…
Da. În ținute îndoielnice.
- De ce eram mereu asortate? - Mereu asortate.
Bine, ideea e că m-ai salvat.
Sunt pe bune.
Farmecele lui Max.
- Hai, spune-o! - Nu.
- Spune-o! - Dacă mă lași în pace.
Niciodată. Tu și eu…
- Până la capătul lumii. - Da! Așa te vreau!
- Baie în pielea goală! Haideți! - În pielea…
- Clar! - Dumnezeule!
- Haide! - Nu, mersi!
- Stau bine aici. - Fir-ar să fie! Scuze!
Știi ceva? Lasă! Să meargă ei.
- Să meargă… James și Greg… - Nu. Zău!
… să stea goi laolaltă.
- Asta vor. - Mergeți, vă rog!
Mă supăr dacă nu mergeți. Distrați-vă!
Mergeți!
Da!
Baie în pielea goală!
- Repejor! - Haideți! Veniți încoace!
- Haideți! - Jos textila!
- Veniți aici! - Hai, iubito!
- Dumnezeule! - Haide!
Vino aici!
- Ce e? - Ce? Ce e?
Nu, am simțit ceva.
- Doamne! - Cum adică? Ce?
Am văzut ceva! Ieșiți!
Ce…
- Nu! Am simțit ceva. - Ce-a fost? Ce?
Acolo. Ce-i aia?
Chestia care a apărut pe plajă. A adus-o apa.
- E o mușcătură? - Bine.
E opusul distracției. Ștergem cu buretele.
Să ne întoarcem! Mașina ne ia la ora nouă.
- La opt, scumpo. - Bine. Am zis „opt”.
Mâine, e doar apă dulce. N-ai de ce să te temi.
Bine. Haideți!
Să mergem!
E demențial!
Mișto! Asta e?
- Ce? - Gura Diavolului.
Vezi cum se reflectă dinții în apă?
Încă nu. Și, dacă e ca în pozele de pe net,
e și mai impresionant.
Și mult mai departe.
Ne trebuiau mai multe gustări?
Sara sigur are un baton proteic în rucsac.
Poți fi sigură.
Să nu veniți la mine după gustări sau plasturi!
Și promit că Gura Diavolului merită așteptarea.
- Și, da, e rezistent la apă. - Te gândești la toate.
Când ai frați cercetași… „Fii mereu pregătit!”
Drăguț!
- Bună! - Bună!
Salut!
Uite-l!
Eu sunt Wat. Azi o să fiu ghidul vostru în peșteră.
A mai fost cineva în peșteri?
- Nu? - Toți suntem virgini în ale peșterilor.
Frumos!
Se teme cineva de apă sau de înot?
Nu mă tem de apă, ci de ce ar putea fi în ea.
Nicio grijă! Apa nu are mai mult de 10-15 m adâncime.
Pot fi pești mici, ca-n În căutarea lui Nemo.
- E filmul meu de suflet. - Ba al meu.
Da.
O să mă descurc. Continuați să înotați!
Înotăm mai târziu. Acum luăm caiacele, da?
Bine.
Bun așa.
Doamne!
Tare!
Ce-o să-i placă mamei!
Dacă mai zici o dată de maică-ta…
Da!
- Foarte frumos! - Da!
Deci asta e?
E intrarea în peșteră, nu Gura Diavolului.
Urmează.
Da.
- Ești bine? - Da.
Bine.
Drăguț!
- Drăguț! - Super!
Dacă intri în peșteră și nu postezi pe TikTok, se pune?
- Da. - Scafandru chipeș în dreapta spate.
- Bună întrebare! - Poate.
Oameni buni, dacă aveți probleme, vă rog să nu vă panicați.
Veniți să-mi spuneți!
- Scuze! - Nu.
Azi o s-o luăm
pe traseul ăsta verde, cum ai cerut tu, Sara.
E ușor.
Dar ăsta pare mișto.
Să-l încercăm pe cel roșu!
Nu.
Musonul timpuriu a inundat deja traseul roșu.
E pentru scufundări.
Credeam că sezonul musonic începe peste o lună.
A fost o furtună cruntă recent.
Dar acum totul e frumos, nu?
Am auzit că și traseul roșu e tare.
- Da. Mie-mi place roșul. - Așa e, scumpule.
Am citit că traseul verde e la fel de tare și e ceva mai ușor.
Da. Traseul roșu e prea dificil.
Prea dificil? Doamne, atunci e musai. Bună!
Eu sunt Max. Încântată!
Eu sunt șefa distracției. Să ne distrăm puțin, da?
Da.
În regulă. Sună bine.
O putem lua pe traseul roșu, dacă ești de acord, Sara.
Bineînțeles.
- Da! Sara-pui! - Da!
Păzea! O roșcată pe traseul roșu.
Ce o să ne mai distrăm!
Vesta de salvare e opțională, dar aș…
- Eu vreau una. - Bine.
Mulțumesc!
- Poftim! - Mersi!
Auzi?
Guraliva ți-a făcut aia la picior?
Clipește de două ori dacă e de rău!
Am supărat meduzele.
Am fost în tot sistemul de peșteri.
Cea mai nasoală chestie a fost un somn gras, deprimat.
N-arăta bine.
- Am reținut. - Avem noroc că intrăm.
A fost închisă din cauza apelor umflate.
De mâine, se închide pentru Songkran.
Anul Nou thailandez, nu?
Dacă ți-e frică acolo, uită-te în jos!
O să-ți fac semn.
Pe curând!
Ați comparat modele de fluiere?
Cam așa ceva.
- Nunta e la toamnă. - Bine.
- Mică, intimă, cu tematică subacvatică. - Tare!
Voi doi!
Acum ori niciodată!
Da, bine.
Să mergem!
Îmi strâng lucrurile.
Hai! Fii ca Greg! Nu te gândi!
Nu gândesc niciodată!
Nu sunt meduze. Pe cuvânt.
- Ce e? - Ce se întâmplă?
Ce e?
Ești bine, Sara?
Un țipar.
- Țiparii sunt în ocean, nu în peșteră. - Sigur l-am văzut.
Țiparul seamănă cu multe.
Greg, iubitule, te rog, nu!
- Știi… - N-o termina!
Nu termina propoziția!
- Bine. - Da.
Acum nu mai dăm înapoi.
Următoarea peșteră de pe traseul roșu e foarte specială. O să vedeți.
Dar fără gălăgie!
E Gura Diavolului.
Adrienne era Gura Diavolului pentru echipa de lacrosse.
Te roade invidia.
Sara, vreau să-ți spun ceva.
Înainte să te scufunzi, expiră tot aerul,
apoi trage adânc aer în piept, da?
- Mă descurc. - Privește în jos!
Wat a zis că apa e înfiorătoare?
INTRARE - TRASEUL ROȘU TUNELUL ALBASTRU
E tunelul albastru.
Soarele cade pe nisipul alb și ne arată drumul spre casă.
Tunel înseamnă ieșire. Am înțeles.
E cea mai tare peșteră!
Scuze!
Fir-ar el de traseu roșu!
Asta e Gura Diavolului.
Vedeți? Dinți.
Mai repede, Sara!
Chiar e mișto.
Stai, Max!
- Ești bine, Sara? - Da, sunt bine.
Asta e Peștera Scheletelor. Sunt oase adevărate dedesubt.
De om? De animal.
Da, de om.
- Wat! - Da.
Ai zis că sunt oase de om.
Cum? De ce?
Peșterile astea sunt foarte vechi,
au mulți ani.
O dolină, și s-a terminat.
A murit tot satul.
Suntem oaspeți aici.
Peșterile comandă.
- Dacă nu respecți peșterile… - James, Peștera Ciolanelor.
- Te-ai prins? Peștera Ciolanelor? - Hei!
Nu e de glumă.
Eu zic că e. Cine e cu mine?
Bine!
Haide, James! Vino!
Oase de om.
Sunt acolo jos.
- De om. - Acolo jos.
Sara, avem o urgență!
Vrem urgent o poză.
- Haide! - Dă-mi mie! O fac eu.
- Bine. Gata? - Bine.
- Unu, doi, trei. - Bine.
Super! Acum îl păstrăm pe Greg pe veci în amintire.
- Da. - Bine, da.
- Dar vreau să țâșnești în sus. - Bine.
Phi Beta Kappa.
Ai zice că înțelege ce înseamnă să respecți peșterile.
- Greg! - Trebuie să îndrepte degetele.
- Pune lumina acolo! - Da.
Max, regizoarea.
Comandă încă din anul doi.
Cum am supraviețuit fără ea?
Hei! Ce v-am zis?
Stânca asta e slabă. Dacă o faci să se prăbușească, murim.
Da, bine. Scuze! A fost un accident.
N-am vrut.
- Acum plecăm. Următoarea peșteră. - Bine.
- Zău, James! - Ce e?
- A țipat la tine. - Ești rău.
- Mă calci pe nervi. - Bine!
Îți lași prietena să-mi vorbească așa?
Da.
Vă aud.
Locul ăsta e senzațional.
Știu și eu…
Ce-i aia?
Ce? Ce e?
Ce miroase așa?
Sunt pești de apă sărată din ocean.
Ce naiba?
Sunt toți morți.
Iubito, nu mai mergem la sushi diseară.
Dar cum au ajuns aici?
Peștera aia dă în ocean prin pasajul ăla.
VEDERE SPRE OCEAN
Da. Dar deschizătura e foarte sus.
Prea sus.
Apa din ocean o fi intrat la furtună.
Iar apa dulce a ucis vietățile marine.
Să ne întoarcem?
Vă duc înapoi prin altă parte.
O luăm pe aici. Următoarea peșteră.
Ești bine?
- Poți veni cu mine. - Da, sunt bine.
Wat, ce e cu atenția asta specială?
Prietena ta mi-a dat bacșiș în plus.
A zis că ai nevoie de atenție suplimentară.
Sunt bine. Eu am plătit excursia, eu las bacșișurile.
Gata cu tratamentul special, da?
- Bine. Da. - Mulțumesc!
- Scârbos! - Dezgustător!
- Ce scârbos! - Da.
Doamne!
Doamne, e demențial!
Vezi cum intră lumina pe-acolo?
Cum sunt bubele?
Bine.
- În apă dulce nu ustură așa de tare. - Bine.
- De-aia l-ai pus pe Wat să mă păzească? - Ce?
Mi-a zis că i-ai dat bacșiș.
Ai făcut mare caz că n-am avut grijă de tine.
- Am zis… - Să-l plătești să fie dădacă?
Sara, dă-mi cuțitul!
Ne luptăm până la moarte?
Încercăm să facem pluta?
Max!
Acum e scrijelit în piatră. Nu mai scapi de mine.
Bine, siropoaso!
Ce gay sunteți!
- Ce e? - Am simțit ceva pe laba de înot.
Nu văd nimic.
- E-n regulă. - Da.
E-n regulă. Să mergem!
Haide! Nu e nimic.
Stâncile sunt ascuțite. Mergeți încet!
- Ce e? - Stânci ascuțite. Aveți grijă!
Minunat!
Uimitor cât sunt de vechi, și totuși atât de fragile!
Dolină de calcar.
- Așa se formează peșterile. - Calcar.
Sedimente de carbonat.
Să ghicesc! Geologia pentru sportivi?
Exact, scumpo! Primul meu zece.
Cu minus.
- Fir-ar să fie! Una m-a tăiat. - Ce… Nu!
- Nu mă pot uita. - Haide!
- Nu mă pot uita. - Ești bine?
E plin de cuțite sub noi.
- Da. - Ești bine, vere Greg?
Da, are o chestie cu sângele.
- Iubitule, mai știi mantra? - Ce are cu sângele?
- Da. - Nu-l suportă.
- „Sunt bine. Sunt special.” - Da.
- „Sunt eu.” - Da, sunt eu.
- Dumnezeule… Nu! - Doamne!
Pe bune, Greg, ești bine?
S-a terminat? I s-a oprit sângerarea?
Îl puteți liniști?
„Sunt bine. Sunt special. Sunt…” Ce? Cum o fi.
Fratele meu îmi făcea farse.
A înscenat un accident de bicicletă cu vecinul nostru, Tanner,
care avea cinci ani.
- A folosit ketchup ca sânge. - Clasic!
Nu, m-a traumatizat total.
Acum, când văd sânge, mă panichez. Nu-l văd decât pe Tan-Tan mort.
Bandajul ar trebui să țină. Continui?
Nu!
Conform politicii, în caz de accidentare, ne întoarcem. Plecăm acum.
Bine. Stai!
Adrienne, scumpo, ești bine, nu?
Grija ta e înduioșătoare.
Știu doar că nu putem să ratăm ultima peșteră.
Dar sângerează, Max.
Da, bine. Ce ziceți de asta?
Voi porniți înapoi,
iar eu mă duc să văd rapid peștera,
apoi vă prind din urmă.
- Te duci s-o vezi de una singură? - Da.
Dar e sigur, Wat?
Nu, nu e sigur.
- Wat, nu poate face asta, nu? - Nu.
- Wat! - Ascultă! Sunt bine.
Să mergem împreună la următoarea!
Sper să iau măcar un bacșiș gras.
- Ce-a zis? - Bine.
Greg! Dragule! Uită-te la mine!
Gata cu sângele!
Totul e în regulă.
Sunt bine.
- Sunt special. - Sunt special.
- Sunt eu. - Sunt eu.
Bine, nebunilor, toți împreună.
- Sunt bine. Sunt special. Sunt eu. - Sunt bine. Sunt special. Sunt eu.
Bine. Asta e. Sper să merite.
Nu văd nimic încă.
Stingeți lumina!
- Vai! - Poftim?
Nu cred!
Ce?
Bine. Se pare că șefa distracției a avut dreptate.
Din când în când are dreptate. Așa e.
Vă aud, să știți!
Priviți! Sunt Harry Potter, să mor eu!
E de poveste, recunosc.
- Da! - Am eu grijă de tine. Ca întotdeauna.
Da!
Ce nebunie!
Bine, acum plecăm.
Ce? Nu, abia am ajuns.
Ieșim pe calea mai lungă. Mai sunt peșteri.
Ne mai putem relaxa puțin?
- Mă omoară piciorul. - Nu sângerează, nu?
- Încă două minute, da? - Da.
Cum e zgârietura, Ade? Vrei vesta mea?
- Ar fi minunat. Mulțumesc! - Bine.
- A fost bine. Ai văzut? - Superb!
Acum, tu!
- Poftim! - Hai! Învârte-te cu mine!
- Ce frumusețe! - Frumos!
Mulțumesc!
- Ce s-a întâmplat? - Ce e?
- Scafandrul e rănit.
- Cum? - Nu-i nimic. Inspiră!
- Inspiră adânc! - E plin de sânge!
- Ești bine? - Sângerează?
- Nu-i nimic. Stai! Totul e bine. - Uite…
- Trebuie să plecăm. - Nu-l ajutăm?
- Nu-l căutăm? - Eu…
Ce înseamnă „shalarm”?
Ce înseamnă? Ce vrei să spui?
Rechin.
Ce?
- Ce? - Un rechin?
- Aici? - Ce tot spui?
- Ce? Nu! - Ridică-te acum! Sara?
Ai zis „rechin”?
- Ce? - A zis cumva… A zis… Ați auzit…
- A zis „rechin”? - A zis…
- Da, a zis „rechin”. - Calmați-vă!
Liniște!
Ascultați-l pe Wat!
Trebuie să plecăm.
- Bine. - Da?
Ce caută un rechin în niște peșteri cu apă dulce?
Unii trăiesc și în apă dulce, și sărată.
Cum a intrat în peșteră? A luat taxiul?
Nu asta ne doare pe noi acum.
- N-am sunat-o pe mama azi. - Urmați-mă!
- De unde știi? - Ești bine?
- Să mergem cu Wat! - O să fiu bine.
- Oriunde nu e sânge. - Hai!
- Stați! - Haideți!
Nu vreau să gonesc prin peșteri dacă e periculos.
Care e planul?
E o întrebare pertinentă.
N-ar trebui să intrăm în apă fără un plan.
Eu sunt planul. Vă protejez. Plecăm.
- Nu, e o idee proastă. - Fără ceartă!
- Nu! - Max…
- Nu! - Și dacă nu…
Știe unde merge.
- Nu merg după el. - Știe ce face.
- Nu intru în apă! - Urmați-mă!
Nu plec!
- Idioata! - Ești bine?
De ce am merge cu el? De ce am intra în apă?
- Pe bune, Max? - După mine!
- Stați! - Eu plec. Vine cine vrea.
Nu plec.
Wat?
- Wat? - Nu mă ascultă nimeni!
Nu mă ascultă nimeni!
N-are nicio noimă.
Wat!
Ce?
Dumnezeule!
Doamne!
Unde s-a…
Wat!
A plecat.
Nu. Nu se poate întâmpla asta. Nu se întâmplă!
Ba cred că da.
PEȘTERA FOSFORESCENTĂ
TRASEUL ROȘU PEȘTERA STALACTITELOR
O să mor.
- O să mor. - Unde naiba e Wat?
Greg, amice, nu te mai smiorcăi!
Lasă-l în pace, Max, te rog!
- Sigur ești bine? - Da, dar s-a desfăcut bandajul.
Bine, o să-l refac când ieșim din peștera asta.
Nu vreau să-i opresc pe toți.
Ieșim toți de-aici. Împreună.
Greg?
- Greg! - Vrei să vină după noi?
Greg!
O să mor. Doamne!
Nu pot respira.
Greg, amice!
Nu pot.
Nu pot respira. Dumnezeule!
Vă rog, îmi pare rău. Lăsați-mă aici, da?
- Lăsați-mă singur! - Ce tot spui?
Contăm pe tine să ne salvezi ca Aquaman.
Îmi place Jason Momoa.
Da. Așa e. Ne împrumuți vesta de salvare, Adrienne?
- Da. - E timpul ca supereroul să revină.
S-o facem pentru Tommy.
Tanner.
- Da, Tanner. - Tan-Tan. Da.
Bine.
- Bine, amice, pune-ți asta! Hai! - Bine.
Relaxează-te! Te ajut.
Bine, să mergem!
- Să te scoatem de-aici! Hai! - N-am sunat-o pe mama.
N-am sunat-o pe mama. Trebuia s-o sun.
Greg!
Ai grijă!
Greg?
Nu!
Greg?
- Dă-i drumul! - Dumnezeule!
Nu.
Dumnezeule!
- Ade! - Trebuie să plecăm!
- Nu-l putem lăsa! - Trebuie să plecăm.
- Să mergem! - Nu-l putem lăsa! Nu putem pleca!
Nu!
Haide!
- James! Urcă! Hai! - Hai, Sara! Trage-o în sus!
- Haide! - Hai!
- Așa, prinde-o! - Haide!
Trage!
Bine, hai! Bine.
Împing eu.
Uite, nu e chiar așa de grav, da?
E-n regulă.
Nu sunt foarte adânci. E doar…
Așteptăm să se oprească sângerarea,
- … apoi te bandajăm. - Nu.
Rechinii simt sângele. Nu merge.
Cum a ajuns în halul ăsta?
De la stânci. O fi târât-o când s-a scufundat.
Și ce facem?
O bandajăm, da? Apoi ieșim de-aici.
Găsesc eu o soluție. Da. Să mă gândesc!
Stați pe loc, nu faceți vreo nebunie!
Ce e?
Un rechin-taur.
Ăsta o fi.
Asta ziceam. Trăiesc și în apă dulce, și în apă sărată.
Și sunt agresivi ca naiba. Își izbesc prada cu capul.
Te vânează la nesfârșit…
Ca în desene.
Ca un tip cu pălărie în formă de aripioară…
pe cap.
Doamne, Greg!
O sună pe maică-sa seară de seară.
Nu înțeleg cum s-a întâmplat asta.
Nu trebuia să se întâmple.
Nu, parc-ar fi blocat în labirintul ăsta.
Și își apără teritoriul și…
A plecat.
Nu pot să cred că Wat ne-a lăsat.
- Nu-l ascultam. - Da. Dar el era responsabil.
De asta trebuia să-l ascultăm.
Wat e mai rapid decât noi.
O să iasă de-aici și o să trimită ajutoare.
Trebuie să stăm aici și să așteptăm.
Asta trebuie să facem.
Ca în copilărie, când ne rătăceam și stăteam pe loc și așteptam…
La ce te uiți?
Vreau să văd unde se putea duce.
Vine peștera cu pești morți, apoi Peștera Liliecilor…
- Nu. - … apoi suntem aproape de…
O putea lua pe-aici. E ca un fagure.
Tuneluri înguste. Poate rechinul nu încape.
E o pierdere de vreme.
Cum adică?
Wat o să trimită ajutoare. E simplu.
- Și dacă nu scapă? - Cineva o să vină după noi.
Da. Îți promit.
Nu!
Nu.
Nu!
- Nu! - Doamne!
Nu.
Nu vine nimeni după noi.
Ce mă fac? Ce ne facem?
Aflăm pe ce traseu a luat-o Wat
și o luăm pe celălalt.
- Nu, e imposibil. - Mai e o cale.
- Ieșim la ocean în următoarea peșteră. - Ce?
Da, am văzut pasajul către gura de ieșire,
dă spre mare. Uite!
- Folosim… Stai! - E cel mai scurt.
Avem harta peșterilor.
Nu și harta oceanului. Deci…
Nu știm unde ne scoate oceanul.
Nu degeaba e blocat rechinul aici.
- Nu! Adrienne… - Nu!
Ești rănită și sângerezi.
- Ai nevoie de ajutor. - Nu!
- Stai aici! - Nu-s ca tine.
- Asta spun. - Greg a murit!
Voi vă certați, iar el nu mai e.
Nu vreau să mor aici singură.
Bine.
Ce-ar fi să așteptăm aici?
Când o să vadă că Wat nu s-a întors…
E sărbătoare. Nu stăm și așteptăm pe nimeni.
Pot rămâne eu cu ea. Mergeți voi!
- Nu. Nu-mi place deloc. - Să fim realiști!
Wat se ocupa cu asta, și tot a murit.
Rămânem toți împreună, ca să-i aducem ajutoare lui Adrienne.
Nu pot s-o las.
Bine. Atunci, dă-mi harta, că eu și James plecăm.
- N-ar trebui s-o lăsăm nici noi. - James!
Nu, trebuie să putem cere cumva ajutor
fără să ne lăsăm prietena singură și însângerată.
Atunci, stați voi cu ea, dar dați-mi harta, să vă salvez.
- Nu. Nu, Max! Te rog! - Sara!
- Sara! Dă-mi harta! - Ia-o!
- Nu! - Dă-mi-o odată! Hai!
Adrienne!
Ieși din apă, haide!
Hai!
- Trageți-mă sus! - Repede! Hai înapoi!
Ajutor!
Trageți-mă sus!
Mai repede, Adrienne!
- Prinde! - Hai!
- Grăbește-te! - Sus!
Prinde-mă de mână, Adrienne!
Trageți-mă sus!
Haide! Prinde-mă, Adrienne! Ia-mă de mână!
- Haide! - Hai!
Dumnezeule!
A rămas blocat!
- Dacă nu înoată, nu respiră. - Nu înoată cu spatele.
Ascultă, Ade! Putem pleca, dacă o facem acum.
- Nu. - Da. O să te ajutăm.
- Bine, dar trebuie să mergem acum! - Ascultă-mă!
Te car eu tot drumul, dar trebuie să intri în apă.
Hai, să mergem! Ca o echipă, haideți!
- Unul câte unul! - Nu, e…
Adrienne!
Vin.
Vin!
Se apropie! Nu ajung! Adrienne!
Mă poți prinde de mână? Adrienne!
- Uite! - Nu!
Înoată!
- Grăbește-te! Hai! - Adrienne! Ia-mă de mână!
- Haide! - Ia-mă de mână!
Ia-mă de…
Nu!
Nu! Adrienne!
Dumnezeule!
Ajutor!
E groaznic ce se întâmplă.
- Nu pot. - Cum s-a… Ea era…
S-a dus.
- Nu. - N-am mai văzut oameni murind.
Acum am văzut doi.
- O puteam salva. - Mureai și tu.
Trebuie să plecăm. Stânca asta se sfarmă.
Ieșirea la ocean.
Peșterile Fagure.
Trebuie să mergem unde nu ne poate urma ușor.
Poate rămâne iar blocat. Poate moare.
Cu cât e mai îngust pasajul, cu atât mai bine.
Dacă stăm aici, e mai rău.
În ocean ieșim cel mai rapid, departe de rechin.
Știi de unde a venit rechinul?
Din ocean.
Pun pariu că nu e singurul.
Atunci, avem mai multe șanse afară.
- Dacă ne atacă aici… - Acolo nu ne poate urma.
- N-ai de unde să știi! - Hei!
Calmați-vă amândouă!
Da? Plecăm toți împreună.
Sincer, ce spune Sara are sens.
De ce îi iei partea?
Nu iau partea nimănui. Vreau doar să rămânem împreună.
- Zici că nu pot avea grijă de prieteni? - Mereu faci asta!
- Nu… - Răstălmăcești totul!
M-am săturat.
Ești epuizantă.
Max, eu…
Nu e așa. Eu…
Bine.
Atunci, dați-mi voie să vă ușurez situația!
James, nu!
Glumești?
N-o pot lăsa să plece singură. Regret.
Nu pot să cred.
- Max! - James!
Vii cu mine?
Normal.
Ieșirea la ocean e acolo.
Nu știm ce e dincolo, deci încercăm cum ai zis tu.
Bine. Mulțumesc!
Suntem în Peștera Scheletelor, care duce la Tunelul Fagure.
Bine.
Bine. Haideți! Mulțumesc!
Mersi pentru încredere!
Serios.
PEȘTERA SCHELETELOR TUNELUL FAGURE
Pe hartă e o intrare subacvatică aici.
Bine, stați! Nu vă panicați!
Mă duc să văd.
Am luat o decizie adineauri.
Dacă o lăsăm să plece singură, nu e totuna cu ce ai pățit tu?
Eu n-am plecat înot, ci am fost lăsată în urmă.
Nu poza în victimă, că și tu ești de vină!
- Cum adică? - Ai lăsat-o să comande.
Trebuie să ne ținem mult respirația, dar o să reușim.
„Sunt bine. Sunt specială…”
După doamne!
Și acum încotro?
Harta arată că peștera asta duce la intrare.
Dar nu văd altă cale decât pe-acolo.
Sigur rechinul nu e acolo sus.
E îngust.
Foarte îngust.
- Atunci, hai să ne târâm! - Bine.
Nu vreau să mor aici.
Nici noi nu vrem, scumpule.
Nu, nu pot să mor
arzând-o prin Thailanda.
Nu le fac asta alor mei.
Mi-am irosit viața.
Trebuia să iau totul mai în serios.
Nu să amân maturizarea
până intram la drept.
Dacă asta e tot ce-i rămâne mamei?
Că sunt un idiot.
- Nu ești un idiot. - Nici pe departe.
Am irosit atât timp!
O să ieșim de-aici.
Trebuie doar să continuăm.
Dacă ies de-aici, jur că o să…
Nu!
- Nu! - Nu!
Nu!
Bine.
Ce-i aia?
Auziți?
Puteți stinge puțin luminile?
E cumva…
E lumina zilei?
Doamne! Dumnezeule, hai!
Să ieșim naibii de-aici! Doamne!
Max!
- Max! - Ce să fac? Ce e sub mine?
- Ține-o pe Sara de mână! - Nu pot. O să mă scape.
- Stai pe loc! - Bine.
Nu te mișca!
Nu!
Ajutor!
James, oprește-te! O să se rupă.
- A plecat. Haide! - Bine, ridic-o!
- Nu ajung. Ridic-o! - Nu pot!
Ridic-o!
- Nu pot! - Ajută-mă!
Eu…
Trebuie să te las.
Nu. Nu, stai! Nu!
Venim cu tine.
- Trebuie să mergem. - Bine, stai!
Să verific! O să mă uit. Da? O clipă!
Bine. E un tunel aici jos.
Are un buzunar de aer și-l văd.
Trebuie să ne ținem respirația și să înotăm până la el.
- Crezi că reușim? - N-avem de ales.
O să reușim.
Bine.
Ne-am ținut cam mult respirația.
- Nu prea e aer aici. - Vorbește mai puțin!
Înot înainte. Să văd până unde duce.
Max?
Dacă nu…
Nu spune asta!
Nici nu te gândi! O să ieșim de-aici.
Tot tunelul are buzunare de aer, mici adâncituri în tavan.
Bine. Deci…
Da, înotăm de la unul la altul, da? Să-i dăm drumul!
Fiți ca rechinul! Nu vă opriți!
Dați-i drumul!
- Nu e aer. - Continuați!
Te iubesc.
Mergeți mai departe!
Nu!
Sara!
Nu!
- Nu! - Trebuie să mergem mai departe.
Nu. E acolo.
- Trebuie să continuăm. - Nu.
Nu pot.
- Tu și eu. - Nu!
- Trebuie să continuăm. - Nu vreau.
O să reușim. Unu…
Doi…
Doamne! Dumnezeule!
- A fost aici. - Ce?
Dumnezeule!
Ajută-mă! Nu!
Nu!
Trebuie să mergem!
Bine.
Bun, ieși din apă!
PEȘTERA CU PRAG
Aia e peștera cu prag unde am pierdut-o pe Adrienne.
Aia e Gura Diavolului.
Și aia e ieșirea la ocean.
TUNELUL FAGURE PEȘTERA SCHELETELOR
Am ajuns de unde am plecat.
Nu!
Ce faci?
Iau doar ce ne trebuie.
Dai vina pe mine?
Pentru James?
Nu.
Am încercat să-l salvez.
Am tras și am tot tras
- … la nesfârșit. - Știu. Știu ce ai făcut.
L-am iubit.
Și eu.
Știu.
Am încercat cum ai zis tu.
Și am ajuns de unde am plecat.
Ieșirea e încolo, Sara.
Rămâi aici!
- Nu. Sara! - Mă duc să văd.
Nu.
- Ce faci? - E tunelul albastru. Aia e ieșirea.
Întoarce-te!
Nu te mișca! Nu vreau să te vadă.
Unde e?
Nu văd traseul, e prea întuneric.
Bine. Aprinde lumina!
Bine. Pentru puțin, da?
Nu vreau să ne vadă, dacă mai e aici.
Ce faci?
- Trebuie să văd. - Stinge-o!
Nu te mișca!
Adrienne!
Nu!
Vezi locul ăla?
Ne ascundem între stalagmite până pleacă. Nu cumva să ne urmeze
- … în tunel. - Nu!
Asta nu permitem.
Max, stai!
- Nu, e… Încă puțin. Suntem aproape. - La naiba!
Max! Uite!
Nu! Nu face asta!
Hei!
Nu!
Aici!
Nu!
Aici!
Vino aici!
- Doamne! - Suntem așa de aproape!
Nu!
- Poți înota? - Nu. Suntem blocate.
Lasă! Mergem la ieșirea la ocean. Dacă mergem acum, ajungem până…
PEȘTERA GURA DIAVOLULUI
VEDERE SPRE OCEAN
Unde e?
E mort, sper.
Nu ne mutăm la Los Angeles, nu-i așa?
Încă suntem aici.
Și, când ieșim,
putem face ce vrem și putem merge oriunde dorim.
Și o să avem tot timpul din lume
să învățăm să acceptăm asta.
Psihoterapie.
Probabil sunt terapeuți mai buni la New York.
Fii atentă, da?
Bine.
Fir-ar să fie!
- Ce e? - Sunt doar stânci dedesubt.
Deci s-a terminat?
Nu poți să cobori cu o frânghie?
Nu e destul de lungă. E așa de…
Doamne!
Ai zis că o să funcționeze.
Nu-i nimic. Lasă-mă să mă gândesc puțin! E…
E reflux, deci așteptăm să vină fluxul și atunci putem…
să ieșim peste câteva ore.
Da.
Mă duc singură și sper că apa e destul de mare ca să sar.
Și dacă nu e?
Atunci…
îmi rup picioarele, mă înec și te ucide rechinul.
O să funcționeze.
E singura șansă reală.
Sara!
Trimiți ajutoare, da?
Și știu că am trecut prin iad, dar nu e vina mea.
Nimic nu e din vina mea.
Doamne! Nu mă lăsa aici!
Ce faci? Tu nu ești așa!
Oamenii se schimbă.
Hei!
E-n regulă, încă vreo oră. Ce e?
Ce este?
O să mor aici singură.
Știu asta.
Hei!
Tu și eu…
până la capătul lumii, nu?
Bine?
Dar trebuie să faci ceva
ce n-a mai făcut niciuna dintre noi.
Să înot cu mâna ruptă?
Nu.
Să crezi în mine.
Aud valurile izbindu-se mai aproape.
Deci trimiți ajutoare?
- Normal. - Sara, stai!
Toată viața am crezut că trebuie să fiu eu cea puternică.
Pentru tata, pentru prietenii mei…
Că trebuie să duc greul.
N-am văzut cum ești.
Cât ești de puternică.
Și regret nespus.
Îmi pare atât…
Îmi pare atât de rău!
Mă întorc după tine.
Stai! Te rog!
Ce e? Ce faci?
Întoarce-te pe stâncă!
Vin cu tine!
Nu poți. Mâna…
Mă întorc după tine.
O să reușesc, Max.
Te rog, nu mă lăsa!
Poți să urci aici?
Bine, stai!
Prinde frânghia! Înnoad-o în jurul taliei!
Cât poți de strâns.
- Bine. - Gata?
- Începe să te cațări! - Bine.
Bine.
Nu!
Îmi alunecă tălpile!
Bine.
Încearcă din nou!
Bine.
Dumnezeule!
Bine.
Reușim, Sara! Reușim!
Max.
Respectă peșterile!
Asta e Peștera Scheletelor.
Suntem oaspeți aici. Peșterile comandă.
Sara!
Vrem urgent o poză.
Stânca asta e slabă. Dacă o faci să se prăbușească, murim.
Hei!
Vino și ia de-aici!
Cina e servită.
Hei!
Haide!
Hai! Întoarce-te! Încă o dată! Haide!
Subtitrarea: Daniela Vereș
Redactor Anca Tach