Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Дехто народжений перемагати.
Том Бреді,
ЛеБрон Джеймс,
Джої Чеснат
і я.
Мене звуть Дасті Бойд,
але більшість людей на планеті знає мене як Молота.
Тато прозвав мене так до того, як сказав мені моє справжнє ім'я.
Саме так, Молот. Так.
І він тренував мене, як тенісного скакуна.
Я робив кардіо, силові й ходив з прив'язаними до рук ракетками.
Мій батько був інакший.
Він не навчив мене читати. Але навчив бити.
Ще трохи, Молот!
Це подіяло. Я бив рекорди юнацької ліги.
УДАР МОЛОТА «МАЙСТЕР ТЕНІСУ»
Виграші, ейси, сухі перемоги. Я здобув усе.
Невдовзі світ мене помітив.
Ні, Дейве. Я не б'ю сильно.
Я б'ю найсильніше.
Ще до випуску зі школи…
Д. БОЙД
- …я втілив нашу з батьком мрію. - Дасті!
- Став професіоналом. - Дасті, сюди!
ПРОФЕСІЙНИЙ СЕЗОН USTA
Друзі, така моя надзвичайна історія.
Маєте якісь запитання?
Ага, коли ми вже почнемо грати?
Який же гівняний урок.
Я мав на увазі запитання про мою історію.
Я ж ясно висловився.
Дуже ясно. Я маю запитання до короля.
Оце я розумію. Пі-Джей, кажи.
Чому в мене сироти по тілу щоразу, як ти це розповідаєш?
- У мене теж. - Серйозно,
- ти ж… - Якщо ти профі,
то чому працюєш на батька й викладаєш дев'ятирічкам?
Малим засранцям треба почути про Енді Роддіка.
- Думаєш? - О ні.
- Не треба. - Гра у Віро-Біч.
О боже!
Це був 2000 рік. Я проти Енді Роддіка.
ВІРО-БІЧ
Фактично він був відоміший, але всі прийшли подивитися на мене.
Молот, я твоя!
МОЛОТ, ЗАБИВАЙ!
Ми грали кілька разів до того.
І щоразу я стирав його на порошок.
Краще й не скажеш.
Точно скажеш.
Та на професійному рівні ми зустрілися вперше.
- І я домінував. - Так.
Молодець, Молот.
Це мій син.
Аж раптом лихий містер Енді вирішив грати по-брудному.
Так. Він вирішив мене залякати, побігши в туалет.
Тому я побіг за ним.
Послизнувся на калюжі.
- І розтрощив зап'ястя. - Ай!
Роддік!
Саме тоді я розтрощив усі надії на перспективну кар'єру.
- Що? - Енді Шахрайдік
навмисно розлив щось на підлогу.
І саме тому всі професійні досягнення Роддіка –
перемога у Відкритому чемпіонаті США й одруження з супермоделлю Бруклін Декер –
насправді належать Дасті.
Дуже цікава думка.
- Я про це не думав. - Вибачте.
Яким чином ці досягнення стають ваші?
Я теж ніяк не зв'яжу ці факти.
Може, вам потрібні уроки з фактозв'язування.
Жорстко ти їх.
Досить базікати. Щось я вже знудився.
Не думаю, що ви зрозуміли.
Хочете повідбивати м'яча?
- Так. Нарешті. О боже. - Будь ласка.
Хвилинку.
Мушу дещо зробити.
- Гей! - Вибач.
- Допоможеш? - Залюбки.
Ваш м'ячик для піклболу.
На смітник!
Дамочко, це тенісний клуб.
- Козел. - Я почув.
Добре. Ти й мав почути. Тому я сказала так голосно.
Ясно, піклбольна дамочко. Давай так.
Підж. Пропоную гру.
Ти ж любиш ігри. Як піклбол?
- Бачиш четвертак? - Так.
Постав його десь на корті, а я спробую влучити в нього з одного удару.
Якщо влучу – ти сюди більше ні ногою.
А якщо промажу, поверну тобі гроші за річний абонемент.
Ох. «Ні ногою»?
Мені байдуже, бо я не маю абонемента.
Я прийшла на урок.
Нехай. Запропоную щось краще.
Якщо я промажу,
то віддам тобі оце.
Дасті, ні. Тільки не твій Buick LeSabre 1999 року.
Так. Я віддам свій Buick LeSabre 1999 року з пробігом менш ніж 320 000 кілометрів.
Тепер я розриваюсь.
Не хочу продовжувати цю розмову, але мені цікаво, чи ти влучиш.
Що ж робити? Згода.
Зіграємо.
Де завгодно?
Де подобається.
Поставлю тут.
Складно. У кутику.
Ура!
Геть звідси!
Господи.
Котися зі своїм піклболом.
Поки ти ще тут.
Усміхнися, ти в чорному списку.
Байдуже. Боже.
Ура!
Дасті, ти здатен прочитати, що пише на табличці?
Аякже, тату.
Тут пише: «Чак Бойд Президент тенісного відділу».
Офігіти.
- Якийсь важливий перець, га? - Ага.
Не з тих, кому подобаються нечупари, які запізнюються
- і проганяють людей з клубу. - Так.
Якщо чесно, проблема не лише в тобі.
Увесь клуб зійшов на пси, і я планую це виправити.
Сьогодні я влаштовую вечерю для великих шишок, і ти теж прийдеш.
Ми з шишками будемо.
Ще б пак. І не зганьбиш мене.
Ти прийдеш вчасно, без дурної пов'язки,
І не сам, щоб люди не подумали,
що я виховав безнадійного невдаху.
Так точно.
Друже, ти вільний?
Дай подумати.
Не з ним!
Приведи свою дівчинку. Ту красиву.
На жаль, ми з Марісою… порвали.
То піди перепроси й зійдетеся.
- Це буде складно. - Іди.
Добре. Ми весь цей час говорили про мене.
Як у тебе справи?
Я вже піду. Зроблю все, що ти сказав.
Усе буде добре.
Ну й ну.
Гляньте, хто приповз назад, як я й передбачала.
- Усе, передумав. Не хочу. - Стій!
- Марісо, я не можу. - Ще й як можеш.
- Не можу. - Вернись.
Що ти хотів?
- Зроби мені послугу. - Слухаю.
Треба вдати, що ми знову разом
на вечері в мого батька.
О боже.
Ви, хлопці, любите такі ігри.
Спершу я така жахлива, що ти й бачити мене не хочеш.
Ти ж навіть назвав мене «невірною».
Марісо, я тебе так назвав, бо ти мене зрадила.
Дасті!
- Що? - Один же раз.
Вісім разів.
Так, але з одним хлопцем.
З дев'ятьма!
О боже.
Ти що, «Людина дощу»? Усе пам'ятаєш.
Марісо, прошу, виручи мене один раз.
- Будь ласка. - Добре.
Дякую.
Точно.
А ви читали Малкольма Ґладвелла?
Він пише, що Beatles стали успішні, бо багато грали.
Я від цього просто офігів.
Я постійно про це думаю.
- Он як? - Серйозно.
- Тату, глянь, кого я привів. - Марісо.
Чак, надіюся, ми не пізно.
Ми активно працювали над онуком.
На диво, сьогодні ти не спізнився, капосник.
Я капосник.
- Я просто люблю секс… - Так.
…зі своєю дівчиною.
Дуже добре.
- Прошу, сідайте. - Сідай.
- Дякую, що запросив. - Так.
Теніс.
Елегантність.
Естетичний ідеал.
Тенніс – це не лише вид спорту.
Це жива дихаюча істота,
яка потребує нашого захисту.
Нашу велику країну охопила епідемія.
Епідемія…
піклболу.
- Спортивний коронавірус. - Так.
Ми віддали цим клоунам наш найгірший корт –
і це зіграло роль дезінфектора для рук чи маски.
А тепер піклболісти просять більше кортів.
Я більше не можу відкладати голосування за розширення.
Якщо ми програємо, вони не зупиняться.
Наш клуб – серед останніх фортець.
Ми взяли на себе обов'язок стати вакциною,
щоб колись нам не довелося їх навіть згадувати.
Навіть якщо їх не стане менше.
- Кінець. - Ну…
- Ого. - Тату, це було чудово.
Дуже яскрава метафора, Чак.
Чак, але якщо цих клоунів так багато,
то що ми можемо вдіяти?
Ґері, я поясню, що нам робити. Викликати їх на дуель.
З револьверами?
На жаль, ні.
З тенісними ракетками.
Я знайшов пункт у клубному статуті.
Ми можемо обійти голосування за допомогою матчу-дуелі.
Сторони оберуть чемпіонів, і все вирішиться на тенісному корті.
- Класне правило. - Чудово.
Боже, а за що… за що раніше боролись?
- За такі штуки, як регламент і так далі. - Які штуки?
Усілякі.
Що дозволено, що заборонено,
кому можна вступати в клуб.
А кому не можна було?
Кріс, не знаю.
Це старий клуб. У мене нема вичерпного переліку.
Це хороше правило. Воно нас виручить.
Ясно? Хороше правило.
- Забудьте. - Що… Хто не міг…
Просто з моїм батьком…
- Ходімо їсти. - Їсти.
- Так. - Чудово.
Обговоримо стратегію.
Ці піклболісти точно оберуть Скіпа.
- О боже. - Він був
неабияким тенісистом, перш ніж перейти на темну сторону.
Кого поставимо проти нього?
У клубі на вихідних турнір. Глянемо там.
Так, відправимо на дуель переможця.
Ви жартуєте?
Дуже смішно.
Я згоден. Я зіграю.
Це будеш не ти.
Авжеж це буду я. Як інакше?
Ґері. Ану скажи татові, що я найкращий тенісист клубу.
Мені треба на кухню глянути, чи готовий пиріг.
- Пиріг? - Я додав алкоголь…
Сину, нічого особистого. Ми просто тобі не довіряємо.
Навіть Джин це знає.
- Я? - Джин, скажи йому.
Що… Ґері, що?
Він нічого не казав.
Ґері просить помогти з пирогом.
- Чому це обговорюється? - Біжу, Ґері.
Я грав у професійному турнірі.
І що з тих часів залишилось?
Розповіді про те, як тебе розгромили реально успішні тенісисти.
Ой, той пиріг, мабуть, велетенський.
Зайві руки їм не завадять.
Ти не переможець.
Ходімо. Потрібна СЛР. Серйозна ласунська реанімація.
Тату, можна тебе на слово?
- А пиріг? - Цить!
Тату, це безглуздо. Я найкращий, і ти це знаєш.
То доведи. Виграй турнір клубу.
Та ну. Я з дитинства в ньому не грав.
Там же одні стоматологи.
Значить тобі буде просто. Виграй турнір, і я оберу тебе.
Чесно?
Так, чесно.
ТУРНІР КЛУБУ СЬОГОДНІ!
Як почуваєшся, королю?
Зневажено.
Я ненадовго.
Коли Молот сердиться, усі здаються цвяхами.
Дасті, ти просто знищуєш стариганів.
- Прокляття! - Король!
Чорт.
Так.
НІЛ К. ДАСТІ Б.
Ура!
От і матч-пойнт. Куди мені вдарити?
Ніл, обери ти. Це ж твій кінець. Куди вдарити?
Закінчуй уже.
Саме так, невдахи. Корона все ще його.
Ніл, стій там.
Ти явно втомився. Я сам підійду.
- Щиро дякую. - Оціни.
Зап'ястя!
Бачу, сітку ти не перескочив.
Знову зап'ястя?
На дуель я пошлю Ніла.
Дякую, Чак.
Ти казав, що обереш мене.
А ще я казав, що тобі не довіряю.
І ти довів, що я мав рацію.
Та ну.
Гарно зіграв, козел.
Дасті, ти сексуально активний?
Так, але я прийшов через зап'ястя.
Так, зап'ястя. Ти знову травмував човноподібну кістку,
стрибнувши через тенісну сітку, намагаючись вразити Пі-Джея.
- Так? - Ви побачили це на знімку?
Ні, твій батько розказав. Ми спілкуємось.
Власне, це навіть не твоя картка.
- Але… - Покажи.
Я мушу вернутися на корт і довести батькові, що він може на мене покластись.
- Що відчуваєш? - Біль.
Перелому нема,
але є сильне запалення.
Є один вид спорту, який менше навантажує суглоби
і поможе тримати форму під час відновлення.
Невже? І я вернуся в теніс?
- Так. - Що за спорт?
- Піклбол. - Я вам зараз вріжу.
Послухай. Торік я травмував плече.
- І ця гра врятувала мені життя. - Серйозно?
- Що сталося з плечем? - Укус.
- Якась тварина? - Людина.
Розумію, піклбол прибацаний,
але це найкоротший шлях назад до тенісу.
А ще це цікава гра.
Спробуй. Хоч раз.
- Може, сподобається. - Не хочу.
Може, ви б виписали мені щось від болю.
Дасті, я не такий лікар.
Ось що я зроблю.
Я дам тобі бандаж і випишу одну дрібничку.
- Чудово, дякую. - Ага.
Але прошу тебе.
Не перегинай з нею.
- Дякую. - Добре.
Відкласти треба не лише теніс.
Ніяких інтенсивних рухів зап'ястям.
- Зрозумів. - Точно?
- Не тряси банки з газованкою. - Ага.
- Не натирай крейдою кий. - Так.
Не чави лимонад. Добре?
- Ви ж про дрочку? - Начебто.
- Зрозумів. - Добре.
Скільки разів на тиждень в середньому?
То багато. Нема лиха без добра.
Тобі треба ходити на побачення зі справжніми жінками.
А у твоєму випадку й заплатити не соромно.
Я впораюсь.
Є один вебсайт – sticky-honey.com.
Знаходить тобі самотніх красунь по сусідству, без зобов'язань.
Це допоможе мені з тенісом?
Твоє зап'ястя швидко зношується.
- Може, я перейду на ліву? - Хочеш…
Ого. Спробувати лівою. Цікаво.
Це ж буде наче… наче це робить хтось інший.
Мабуть, я вже піду. Дякую за все.
- Дякую. - Передавай привіт батькові.
Добре.
- Sticky-honey.com. - Я вас почув. Бувайте.
Це що, жарт? Це не до мене.
Чому?
Ви прописали мені піклбол?
Подумав, що це буде кумедно.
Ти ж не пішов з цим в аптеку?
Ні. Не пішов, я ж не дурень.
АПТЕКА ГРОМАДИ ОУКС
А що той сайт «Липкий мед»?
З моєю рефералкою, ми отримаємо по десять липкобалів.
ОРГАНІЧНИЙ ЗЕЛЕНИЙ ГОРОШОК
Так.
ПІКЛБ
Краще анонімно.
КОРТИ ДЛЯ ПІКЛБОЛУ ПОРЯД
Так.
ВІДКРИТА ПІКЛОТУСА
«Піклотуса»?
ОРГАНІЗОВУЄ ҐЕЙЛ РАЙТ «СОНЯЧНА ГАЛЯВИНА»
Яка ж лажа.
РЕЄСТРУЙТЕСЯ ТУТ!
Реєстрація.
Молодець.
Бий. Я біжу.
О ні.
Новенький.
Зелененький.
Не гай чужого часу. Не люблю, коли спізнюються.
Якщо хочеш грати – грай. Не хочеш – не записуйся.
Хто це нарешті прийшов.
Малий, куди це ти зібрався?
Ти ж новенький?
Сталося невеличке непорозуміння.
Ти Дастін Бойд?
Так, це я. Але я не реєструвався…
Ти наш четвертий. Підходь. Будемо партнерами.
Я реєструвався на… не на це. Це була просто…
Не базікай.
Ти не думав, що гратимеш зі старшими жінками,
тому тепер тікаєш.
Але без тебе зіграти не вийде.
А я прийшла попітніти.
Я граю з Джуді, а ти з Кендіс. Погнали.
Привіт, я Кендіс.
Це що, Buick LeSabre 1999 року?
Я завжди такий хотіла.
Це він. І пробіг до 320 000 кілометрів.
І вибач за те…
Вигнання?
Так, вибач.
Я вже забула. Просто викладись на корті.
- Це я можу. - Ви готові?
Дайте нам хвилинку.
Підозрюю, що ти граєш уперше.
Якось упораюсь.
Я грав у професійному тенісі, тому піклбол мене не лякає.
Це не теніс.
Знаю, це піклбол. Це щось гірше.
Ага. Блакитна зона – це «кухня», безударна зона.
Цю лінію не можна переходити, якщо не…
Послухайте, я даю, а не беру уроки.
Я бачила твої уроки. Треба пройти правила.
Я не люблю програвати.
Це у нас спільне. Я теж не люблю.
- Добре. - Я розігрілась. Граймо.
- Погнали. - Починаймо.
Подавай.
Ми подаємо знизу.
Що?
- Лише знизу. - Авжеж, я знав.
- Ага. - Я розігрівав руку.
Не сумніваюсь.
Починаймо.
От же ж.
Тепер подаєте ви. Тільки знизу.
Рахунок 0-0-1.
Легше, тигр, ти не мусиш бити так сильно.
Власне, мушу.
Це що, Даффі Дак?
Ні, це молот.
Бо я потужний.
- Ясно. - 1-0-1.
На. Гарно.
- Гарно. - Бам!
Мій. Мій!
О так!
Дами, ще жартики будуть?
Власне, так.
Ти ступив ногою на кухню.
Власне, ти весь був на кухні.
Очко їм.
Ми часто кажемо щось типу:
«Шеф, прихопи й мені щось на зуб». Або…
Не забудь помити посуд, дурник.
Не забудь помити посуд,
- дурник. - Дурник.
- Не забудь помити посуд. - Ґейл завжди каже це.
Часом я люблю казати: «Де мій ніж для масла?»
Бо часом ти заходиш на кухню й береш маслянку
і булочку,
сідаєш на улюблений диван, щоб подивитися улюблене телешоу,
а тоді опускаєш погляд і бачиш булочку й масло, але не…
Я зрозумів. Досить.
Ставай за посуд, дурник.
- Не обзивайте мене. - За посуд.
- То не заходь на кухню. - Добре!
- Сітка! - Та ну!
Не треба так сильно бити!
Зараза!
Дасті, уже краще!
Він що, не розуміє?
- Чорт. - Та ти сітку продірявиш!
Так.
Покажи їй.
Далеко полетіло. Гарний удар!
Чудовий удар.
Чому стоїш? На пробіжку!
Це було в полі. Точно.
Це був аут.
Це не аут. Ще поле!
Я влучив у лінію! Це ще поле!
Ти сліпа? Це було поле!
Це аут.
Я її зараз уб'ю!
- Подавайте. - Хвилинку.
- Що? Я в порядку. - Охолонь трохи. Дві секунди.
- Сама охолонь. - Ти краще гратимеш.
Так!
Так вам, дами!
Не замахуйся так. Серйозно, матч-пойнт.
Знаю. Я постараюсь.
- Нам це потрібно. - Усе буде добре.
- Не віриться, що це насправді. - Матч-пойнт.
Це просто шок.
Я ж граю значно краще за них.
Тобі.
Супер.
- Я відіб'ю. - Назад!
Дінк!
- Ура! - Ґейл, ти мені обізвала?
Ти що, мене обізвала?
Сама ти така, Ґейл!
Кінець гри!
У тебе на обличчі написано «дінк». Я тобі не дінк!
- Дасті. - Що? Вона мене обізвала!
«Дінк» – це назва такого удару.
- Так, вона обізвала мене, і я… - Вона тебе не обзивала!
- Вона обізвала мене «дінк»! - Це такий удар!
Знаю, бо так зветься цей удар. Це й кажу!
Заспокойся!
- Бо в тебе явно зрив. - Ти заспокойся.
- Не вмієш програвати! - Ніхто не думає, що в мене зрив.
- Це в мене зрив? - Не вмієш програвати.
- Усі… - Усі кажуть, що ні.
Ненавиджу цю тупу гру!
Іду звідси!
- Малий! - Що?
Хочеш відігратися?
Так, дуже хочу.
Хто програє, платить за обід!
Ґрасіас.
Коли я сьогодні прокинулась,
то й не підозрювала, що мене пригощатиме тако Гаррі Стайлз.
- Гаррі Стайлз. - Не знаю.
Мені він радше нагадує Шаламе.
Ти ж постійно це чуєш?
Що я схожий на Тімоті Шаламе?
Ні, це вперше.
Як ви познайомились? Давно дружите?
Я була особистою помічницею Ґейл.
Вона була відомою адвокаткою до того «випадку».
Це було непорозуміння.
Вона врізала копу.
Я не знала, що це коп.
Він був у формі.
На чиєму ти боці?
На боці копа, що я й сказала на суді.
Ти теж з ними працюєш?
Я новенька. Знаю їх через піклбол.
Це одне з 10 000 нових хобі, які вона знайшла,
після того як розлучилась і сказилась.
- Я не сказилась! Ні. - Сказилась.
Я пережила класичні етапи розриву,
які проходить кожна жінка.
Купила велику жирну змію.
Ти купила змію?
Я думала, що буду ходити
зі змією на шиї в супермаркет.
І як успіхи?
Не дуже. Ой як не дуже.
Не сумніваюсь.
- Що? - Зрозумів.
Знаєте що? Це було дуже дивно,
- але… І весело. Так. - І весело.
Дякую за гру, але я вже піду.
- Дякую вам. - Зачекай.
Підвезеш мене додому?
А подруги не підвезуть?
Я прийшла пішки.
Я приїхала на скутері.
Наввипередки до «б'юїка»?
Добре.
Треба якось повторити.
Щоб ти знову програв і купив нам тако.
Глянь, як скривився!
Дякуємо!
Приходь грати ще.
З тебе буде чудовий піклболіст.
Чудовий піклболіст? Я пас.
Чому? Бо в гри дурна назва, правила прибацані,
а більшість гравців у поганій формі й раніше спортом не займались?
Саме з цих причин.
Дасті, саме тому ми зможемо домінувати.
Влаштуємо криваву розправу.
Це не для мене. Гра занадто дурнувата.
Я зрозуміла.
Ого. Не віриться, що ти ризикував такою машиною.
- Та ну. - Така красуня.
- У неї є прикурювач… - Так.
- …магнітофон, ручне відкидання спинки. - Так.
Ого!
Отут.
Тут?
- Ага. - Добре.
Дякую, що підвіз.
Дай мені телефон.
Навіщо?
Просто дай.
Що ти робиш?
Залишаю тобі номер телефону, якщо ти передумаєш
і захочеш зіграти в піклбол.
- Ще раз дякую. - Прошу.
Пам'ятай, Дасті, ми всіх знищимо.
Кривава розправа!
Чому ми 45 хвилин їхали в спортивний магазин?
Усе ж є в клубній крамниці.
Тут ширший вибір.
А ще я подумав, що ми мало буваємо вдвох.
Так, я теж про це думав.
ПІКЛБОЛ
Ось і він.
Тільки глянь. Піклбол.
Яка маячня.
Уяви собі, якби я купив таку,
щоб розіграти продавця.
Навіть не знаю, чи сміятись.
- Тільки уяви. - Ага.
- Я купую собі… - Так.
Добре, те, що треба.
Я купую собі цю ракетку з таким незворушним виглядом.
Дійшло.
Це типу альтернативна комедія…
- Так. Піду на касу… - …як Енді Кауфмен.
Тільки я її куплю й заберу додому.
Дай мені секунду роздивитися, яка з них найкумедніша.
- Так. - Це Енді. Енді!
Ця найкумедніша. Я просто…
Дасті, глянь.
Там триклятий Роддік.
- Енді! - Привіт, Енді.
- Привіт.
Знаєш, що буде смішно?
Якщо ми виповземо звідси через задній вхід.
Не до жартів, Дасті.
- Глянь, який чванько. - Так.
- Треба втерти йому носа. - Я так би й зробив.
Але ми стільки часу згаяли на твій дурний розіграш,
що нема коли. Вертаймося на роботу.
Ти мусиш. Ти розвиваєш революційну підпільну комедію.
А він ганьбиться, підписуючи якусь випадкову книжку, от невдаха.
Вона не випадкова. Це його книжка. Він її написав.
- Це мала бути твоя книжка. - Згоден.
Це твоя історія. Ти виграв Відкритий чемпіонат.
Видихни. Не заводься. Пі-Джей, я знаю, ти…
- Роддік! - Ні!
Енді! Привіт, братику.
Дасті. Дасті Бойд. Молот.
- Точно. Чаків син. - Так, Чаків син.
- Радий тебе бачити. - Взаємно. Давно не бачились.
Як твій батько? Усе ще в клубі?
Ми все ще в клубі, так.
- Ти на нього працюєш? - Я працюю з ним.
Ми керуємо клубом разом.
То чому на куртці пише «молодший тренер»?
Енді, це не схоже на слізне пробачення.
- Не розходься. - Спробуєш ще раз?
Про що він?
Він про матч у Віро-Біч 2000 року.
Бандит тебе розгромив.
Я переміг 2000 року, а що за бандит?
- Він бандит! - Не бандит.
Вибач, я заплутався.
Чим ти вимастив підлогу? Жиром? Олією?
Чимось навіть гіршим?
Я нічого не розумію.
Просто мого друга занесло.
Брехун.
Цим брехливим язиком ти цілуєш Бруклін Декер?
Так. Їй подобається. Але я не брешу.
- Був радий тебе бачити. - Взаємно.
- Передавай привіт старому. - Обов'язково.
- Поздоровляю з книжкою. - Дякую.
Дасті, я зрозумів, що ти мені щось недоговорював.
Роддік навіть більший козел, ніж ти казав.
Ага.
Так. Дякую, Підж.
- Він явно бреше. - Ага.
Це так дратує.
Невимовно.
Згоден.
МОЛОТ ПРОТИ ЕНДІ – НЕ ДИВИТИСЯ!
Два перспективні тенісисти.
Бойд зі своєю потужною подачею домінував у юнацькій лізі,
та чи допоможе це на професійному рівні?
Поки що ні,
але, можливо, Роддіку просто усміхнулась удача.
Мабуть, це була не просто удача.
Роддік просто значно кращий тенісист.
Напевно, дуже важко…
ЧАК БОЙД БАТЬКО ДАСТІ/ТРЕНЕР
…з батьком-тренером.
У такі миті я радію, що виріс без батька.
О ні.
- Ні, ні. - Уставай.
Бойд просто тікає з корту?
Можливо, якась медична проблема
або після такого ажіотажу він просто не витримав тиску.
Дуже кепський дебют.
КЕНДІС НА ТИХ КОРТАХ Є СВІТЛО?
Увага, матч-пойнт.
О, так.
Тобі кінець.
Я ще на щось здатен! Так!
З дінком виграти було б легше.
Нізащо. Ні.
Це була твоя найкраща гра
проти старшої на тридцять років жінки.
Однозначно.
- Ура! - Ти так собою пишаєшся.
Останнім часом я мало що вигравав.
- Сумно. - Це приємно.
Розумію. Мені теж.
- Хоч десь перемоги. За тебе. - Однозначно. Так.
МІТЧ
Боже.
Одинадцять пропущених від колишнього.
Одинадцять?
Не питай. Не хочу про це говорити.
Розумію.
Є одна подія, на яку ми щороку ходимо разом,
і він дзвонить спитати, чи можна взяти його нову дівчину.
Якусь козу.
Ні, вона дуже приємна людина.
- Он як? Це чудово. - Ненавиджу цю 50-річну душку.
Якщо чесно, не розумію, як реагувати.
- Так, усе заплутано. - Ага.
Ось у чому річ.
Коли я пішла від нього, то думала, що вийду з розлучення
- переможницею. - Авжеж.
Але він усюди красується з нею, а я самотня.
- Тому я не можу… - Це неприємно.
…просто туди прийти.
- Ти не підеш. - Ні.
- Шкода. - Так.
- Чому ти його покинула? - Він як мала дитина.
У нього не було жодних прагнень.
Не було друзів, окрім одного дивака,
який постійно йому підтакував.
Такий дуполиз.
А ще він постійно розказував занудні історії про своє славне минуле.
Не такий і поганий чоловік.
Якщо чесно,
я б усе це стерпіла, якби він хоч трохи мене підтримував.
Гей!
Ви плануєте цілий вечір займати корт і базікати,
чи хочете пограти в пікл?
Ми пограємо в пікл!
- Ти ж хочеш? - Ага.
- Ми проти вас. - Ага.
- Ходімо. - Що це за люди?
- Ага. - Так!
Я з ними не можу. Не витримаю більше й секунди.
- Послухай. Це кректуни. - Що?
- Невже? - Я вже з такими грала,
і в них можна виграти, лише якщо їх перестогнати.
Або виграти, бо ми кращі гравці.
Це не поможе. Зробимо по-моєму.
Постогни зі мною, Дасті.
І що еротичніше, то краще.
Ніякі стратегії вам не допоможуть.
Усі щось планують, поки не отримають у писок.
- Граймо. - Добре.
- Добре, граймо. - Так.
За будь-яку ціну.
Так.
О боже.
Добре.
Ай папі!
О боже!
- Ура! - Ура!
Послухай. Коли кажу мінятися, то треба мінятися.
Нам би не довелося мінятись,
якби ти не грався у ці дурні ігри.
- Та ну. - Визнай, це було класно!
Кендіс, це було шикарно!
- Скажи? - Ми виграли!
- Ти виграла!
- Ти виграв! - Ми виграли.
Думаю, тобі варто туди піти.
- Куди? - На ту подію з колишнім,
що ти казала. Куди він іде з дівчиною.
Краще піди.
- Ні. - Що за подія?
Це доброчинний вечір в одному кантрі-барі.
Туди можеш не йти. Кантрі-музика – відстій.
Кендіс!
Пробач. Не знаю, що це було.
- Я… - Я розкажу, що це.
- Ти дала мені ляпаса. - Знаю. Не знаю чому.
Бо я сказав, що кантрі – відстій.
Що це таке?
Ти сказав щось дуже мені неприємне,
і це мене спровокувало.
- Серйозно? - Так! Ось чому.
Шанувальники кантрі, які не живуть на півдні,
дуже через це страждають.
До них ставляться упереджено,
і це велика біда.
Нічого дивнішого я ще не чув.
Дай мені телефон.
Ану швиденько.
Навіщо тобі мій телефон?
Я додаю тобі плейлист, який тобі точно сподобається.
- Який? - «Пастушчина класика».
Я не слухатиму «Пастушчину класику»… Серйозно.
- Ти послухаєш. Послухаєш. - Ні, я…
Що?
- Я розкажу тобі секрет. - Який?
У мене є запитання. Ніяк не зрозумію.
Вони брат і сестра чи пара?
- Гадки не маю. - Скажи?
- З сестрою так не поводяться. - Дуже цікаво.
- Я їх спитаю. Мушу. - Не можна.
- Я ж не засну… - Мені буде так соромно.
- Вибачте! - Ні!
Ви пара чи брат і сестра?
- Ми партнери. - Партнери.
Стало гірше. Ходімо звідси.
Майбутнє клубу за піклболом.
І як самопроголошений голова піклбольного комітету клубу
я повинен вимагати від тебе призначити дату голосування за розширення.
Нам потрібно більше кортів.
У мене стільки турбот, Скіп.
Ми втратили постачальника стаканчиків
для кулера.
Мені так жаль. Я не знав.
Бо не питав.
Допомогти тобі зі стаканчиками?
Ти зробив достатньо. Ти сьорбаєш і жмакаєш.
Ми всі це бачили. Марнотратне порося.
Ну, порося зазвичай приносить воду з дому.
Зазвичай, але не завжди.
Нехай. Проголосуємо в п'ятницю.
Дуже дякую.
А я спробую продукувати менше відходів.
Використовувати повторно.
Не жмакати.
- Привіт. - Привіт.
Трісь.
Я б так не вчинив.
Що хотів йолоп? Більше стаканчиків?
Таке порося.
Тату, я прийшов повідомити, що з зап'ястям усе чудово.
Я бачився з лікарем. Він сказав,
що для гри перешкод не буде.
Не треба. За нас гратиме Ніл.
Через зап'ястя, але я ж кажу, що добре почуваюся,
і я даю руці відпочити, щоб за тебе грав найкращий тенісист.
- Який переміг. - Мені потрібен не той, хто переміг.
А той, хто переможе.
Чак! Я взяв!
Просто хотів показати, що сьогодні взяв.
Пластир на вогнепальну рану, Скіп.
Який же дурень.
Він думає, що пластир зупинить довбану кулю –
як ти й казав.
Це ж пластир на вогнепальну рану.
Ну все, я піду.
Триматиму в курсі про зап'ястя.
Це зайве.
Мені щось почулось.
Ти сказав: «Люблю тебе»?
Просто жартую.
Чи ти таки казав?
КЕНДІС – ПАСТУШЧИНА КЛАСИКА СЛУХАЄШ?
НІ. І НЕ ЗБИРАЮСЬ.
НУ, ДОБРЕ. ЯК ЗНАЄШ.
Ура!
Дасті, ти бачив?
Неймовірно.
А ТЕПЕР? СЛУХАЄШ?
ВСЕ ЩЕ НЕ СЛУХАЮ.
Так!
ЯСНО… АЛЕ ЩЕ ПОСЛУХАЄШ.
Що ти робиш з телефоном? Знімаєш мене?
ГРАТИ
Виклади в Snapchat.
Мені вісім років
Пара вудок Притихла при березі
Брижі здіймаються Поплавок гойдається
Червоне сонце тане у воді
Мама на ґанку Кличе до вечері
«Біжіть їсти»
А ми кричимо: «Ще п'ять хвилин»
Час летить Годинник поспішає
Якби ж урвати Ще дрібку хорошого
Хороших часів
- Та вони вислизають - Та вони вислизають
І тікають, наче нічого не сталось
- Якби ж я міг натиснути на паузу - Натиснути на паузу
- Для тих митей - Для цих митей
- Я б натис - Я б натис
І дав собі ще п'ять хвилин
Я ж небагато прошу.
Мені вісімнадцять Я скинув шолом
І йду до лінії п'ятдесяти ярдів
ТИ Ж СЛУХАЄШ, ПРАВДА?
ПІСНЯ ТОБІ ЩОСЬ РОЗКАЗУЄ!
Ми ж…
Програли 10:9
Вона про тренера.
НАЙКРАЩІ ЗАВЖДИ РОЗКАЗУЮТЬ
Доведеться купити квиток
- Можна мені ще п'ять хвилин? - Ще п'ять хвилин
Дякую всім, що прийшли.
Поросятко, слово тобі.
Як ви всі знаєте,
ми просимо всього про два корти для піклболу.
ГОЛОСУВАННЯ ЗА РОЗШИРЕННЯ
Тому говоритиму коротко – ви ж мене знаєте.
Наш теперішній корт для піклболу,
корт 16, у неприйнятному стані.
ПРОБЛЕМИ КОРТУ 16
Південно-східна огорожа дуже близько,
куток поля деформований і потрісканий,
і всі піклболісти підтвердять…
що фонтанчик протікає, і тому біля сітки дуже слизька калюжа.
- Ясно. Це все? - Ще кілька моментів.
На моєму будинку хтось намалював графіті.
Там пише: «Умри, піклголовий».
- Піклголовий. - Піклголовий.
Ха, хто хоче зіграти в піклбол?
Я, я хочу зіграти
Пе, побачимося на піклбольному корті
Ел, як же мені личать нові шорти
Хто в наш час грає в піклбол?
Володар «Оскара» Джеймі Фокс.
Тей-Тей.
Лайл та Ерік Менендеси грали в теніс
у той самий день, коли вбили батьків.
Піклбольні корти потрібні нам,
щоб не з'явилися наступні Лайл та Еріка Менендеси.
- Ага. Це все? - Так.
Скіп, дуже цікаві думки.
Перейдемо до голосування?
Власне, голосувати нема сенсу.
Чисельна перевага за вами, та це неважливо.
- Стривай. Чак, ти обіцяв. - Ґері роздасть
уривок з клубного статуту.
Проти правил не попреш.
І саме тому я оголошую змагання – матч-дуель.
То нащо була моя півторагодинна презентація?
Я її два тижні готував.
Забув тобі сказати.
- Ой. - Як ти забуваєш
свою пляшку для води вдома, Скіп.
Сторони обирають свого представника.
Тенісисти обирають Ніла.
Або когось іншого. Поки що не обирайте.
Ми вже обрали представника.
Не треба обирати, бо моє зап'ястя відновлюється швидше, ніж планувалось.
Це вже вирішено, тому неважливо.
Розумію, просто почуваюся…
Усі вільні.
Усім дякую.
Надзвичайно.
Ні. Мені байдуже.
- Сильно. - Натхненно.
А як ти стукнув молотком.
Я аж підстрибнула.
- Привіт. - Привіт.
- Як усе пройшло? - Нарада?
О, дуже добре.
Дуже, дуже добре.
Добре. Рада це чути.
Ага.
Тато знову мене принизив.
На цей раз перед усім клубом.
О боже. Співчуваю, це жахливо.
Досить уже про мене.
Може, хочеш сьогодні зіграти в піклбол?
Сьогодні? Ні.
Я… дуже втомилась.
Збиралася лишитися вдома й подивитися якийсь фільм.
Розумію. Я теж утомився.
Я теж збирався подивитися фільм.
Який фільм вибрала?
Ну, не знаю.
На TCM сьогодні показують «Випускника».
«Випускника»?
Ага.
Я бачив до нього трейлер.
Ти бачив трейлер «Випускника»?
Дуже цікавий.
Я б теж подивився, але в мене нема TCM.
Дасті, якщо хочеш прийти на фільм, то приходь.
Але вже дуже пізно.
Добре. Я дуже зайнятий.
Аж зашиваюся, але ти хороша подруга.
І тобі явно самотньо. Уже їду.
О боже.
Твій батько під барабанний дріб сказав: «Хто завгодно, тільки не мій син»?
Не хочу про це говорити.
- Тому й приїхав. - Добре.
Раз ти вже тут, можна спитати твоєї думки?
Так, питай.
Я прислухалася до твоєї поради і вирішила піти на ту подію.
Чудово.
Але мені потрібна чоловіча думка про мій образ,
бо я хочу, щоб Мітч роздратувався, коли мене побачить.
Показуй.
- Добре! Добре. - Чекаю.
Дякую.
Я переодягнусь.
У тебе тут гарно.
Дуже дякую.
Багато речей.
- Займаєшся гончарством? - Так.
Ще одне хобі.
То горщик для печива.
- Це горщик для печива? - Ага.
Через дивні вигини туди багато печива не помістиш.
Знаю, але це виручає, коли стараєшся менше їсти.
- То це дієтичний горщик. - Так!
Дуже гарно, Кендіс.
Я не планувала тих вм'ятин. Просто так сталось.
Видно, що непланові.
Якщо подобається, можеш забрати.
Дякую, але в мене таких багато.
Дасті, а які в тебе хобі?
Мабуть, лише теніс.
Це радше спорт, але…
Видно, що ти його любиш.
Я точно любив його в дитинстві.
Насправді мені подобалося проводити час з татом.
Це було гарно. Він у мене вірив.
Я почувався особливим.
Він усе в мене вкладав, а тоді…
я все зіпсував.
Мені здається, що й він усе зіпсував.
Кендіс!
- Що? - Це ти у весільній сукні?
Ні, це фото іншої схожої на мене жінки у день її весілля.
Офігіти.
Що скажеш?
Ой-ой.
Ти чарівна.
Добре.
- Бо я розхвилювалась. - Ні.
Глянь, що я знайшла у шафі.
Якщо шукаєш ковбойського капелюха – він твій.
Капелюх належав Мітчу.
- Що скажеш? - Тобі дуже личить.
- Сам глянь. - Справді?
- Так. - Непогано.
- Глянь на нас. - Ми красиві.
Згоден.
- Фільм уже починається. - Так. Ходімо дивитись.
Місіс Робінсон, ви мене спокушаєте.
Це чудовий фільм.
- Так. - Це наче класика.
- Це вона і є. - Справді?
- Ага. - Ну, заслужено.
- Ти якийсь збентежений. - О, ні. Просто…
Переживаю за майбутнє.
Цього носатого малого чекає чудова кар'єра.
Дасті, це Дастін Гоффман.
Йому 80 років.
Чудово зберігся.
Він їде по мосту не з того боку. Я був на тому мості.
Там можна їхати…
Це помилка. Не треба так…
Так.
Щоб не змерзла.
Ти мене кликав?
Можна бути з тобою відвертим?
Аякже.
Пі-Джей, розумієш,
я зіткнувся з дуже складною проблемою
у…
книжці, над якою працюю.
Не здивований. З такими думками.
- Як називається? - Книжка?
Так.
«Мовчазне лезо».
- Шикарно. Я прочитаю. - Ага.
Поставлю нагадування передзамовити. Так.
Отже, головний воїн Пузімбус належить до племені,
у якому народився.
Аж раптом він потрапляє в інше плем'я,
яке завжди вважав ворожим.
Оце поворот.
Я уже з головою в цій книжці.
Спробуй, пульс зашкалює.
Тому він живе подвійним життям.
Він дуже хоче в нове плем'я,
бо воно дуже йому подобається, але соромиться, що його хтось побачить.
- Так. - А ще
головний воїн щось почуває до персонажки,
яка значно за нього старша.
Серцеїд.
Пі-Джей, якби ти читав «Мовчазне лезо»,
і Пузімбус перейшов на інший бік,
тому що закохався… скажімо, в дракониху,
яка на 30 років за нього старша,
ти б Пузімбуса зневажав?
Я не ганьблю людей за інтерес до антикваріату.
Я не письменник, та якщо порівняти твій багатий витвір
з моїм занудним життям…
- Та ну. - …і зважаючи на власний подібний досвід,
на місці Пузімбуса я б ризикнув.
Он як? Подібний досвід?
Лис такий, хочеш сказати, що в тебе була старша жінка?
- Який ти. - Типу того.
Ти чув про об'єктофілію?
Не чув, але дуже цікаво.
Це фізична або романтична тяга до предметів,
як в інших до людей.
Мова про будівлі, мости, машини.
Я, наприклад, закоханий в лінкор «Алабама».
Знаєш, краще
- мені про це не розказуй… - Але я хочу.
Його збудували 1939 року, вивели з експлуатації 1947,
а 1986 оголосили історичною пам'яткою.
Тому так, я був зі старшою жінкою
і ні на що це не проміняю.
Так і передай Пузімбусу.
Що сказати? Що в тебе… був секс зі списаним лінкором?
- Так. - Як у вас міг бути секс?
Це ж корабель. У нього ні вагіни, ні дупи.
Гей! Ану вилазьте з басейну.
Робочий день, працюйте.
- Ми працюємо. - Виходьте з води.
Там.
САЛУН КОВБОЙСЬКИЙ ПАЛАЦ
- Кендіс, ти прийшла! - Так.
- Прийшла. - Так.
Бо маю на це право. Це місце Мітчеві не належить.
Авжеж. Розумію.
Просто рада тебе бачити.
Іди сюди.
Ти така красива.
От чорт. Ну, розважайся.
Привіт.
- Привіт. - Кенді, ти прийшла.
Не знав, чи тебе побачу.
Я прийшла. Ти мене побачив.
І, нагадую, це місце тобі не належить.
Так.
- Пам'ятаєш мою Бі? - Аякже.
- Привіт. - Привіт.
Як мені забути славетну Бі?
Дай угадаю. Зараз ти скажеш мені щось приємне.
У тебе дуже гарне плаття.
Ну ось.
Я принесу щось випити, а ви собі поспілкуєтесь.
Добре? Так.
- Ну… - Так.
Усе нормально? Ти якась напружена.
Ні. Я не напружена.
- Я спокійна. - Ага.
- Так. - Це добре.
- Дуже добре. - Що в тебе нового?
Я завела змія.
- Назвала його Мітч. - Я принесла всім пива.
- Це тобі. Будьмо. - Так. За змія. Ага.
- Стоп, за змія? - За змія. Є один змій.
Не переймайся.
- Ага. - З тобою все добре?
Кендіс. Ти в порядку?
- Я не… - Ти зблідла.
- Не треба було… - Краще сядь.
Так, так, сядь. Сідай.
Скажи щось. Я поможу.
Я працювала медсестрою, коли закінчила кар'єру моделі.
Не сумніваюсь.
Це була велика помилка.
Привітик.
Дасті.
Чому ти прийшов?
Підтримати тебе.
Це він?
Ходімо.
- Мітч! Це Мітч? - Хто це?
Привіт. Я новий друг.
- Дуже приємно. - Ага.
- А ти… Приємно. - Привіт, я Бі. Так.
Вибачте за спізнення.
Почуваюся таким козлом.
Зі злиттям банків таке буває.
Нічого не вдієш, правда?
Так, мабуть.
Я така рада, що ви нарешті познайомитесь.
О, так. Я теж. Так, це…
Вибачте.
Через цю неймовірну лисицю я на секунду про все забув.
Лише гляньте.
Кохана, ти сьогодні така шикарна.
Ти теж шикарний, коханий.
Кохасик.
Ти в моєму капелюсі?
Останнім часом я перебрав багато твого.
Хочеш потанцювати?
- Вибачте. Ми – танцювати. - Ми – танцювати.
Ще побачимось.
Гайда.
Що скажеш?
- Добре пройшло. - Добре було.
Про яке «багато мого» він казав?
Дівчинка з Техасу Виросла в Теннессі
Яблуко від яблуні недалеко впало
Своєю серед друзів стала
Мені все підходить
Вона сама зніме пінку з пива
У дзеркало не витріщається годинами
У джинсах і кепці тебе підкорить
Яблучний пиріг з мамою пече
А вночі цмулить самогон
Ти хочеш з'їхати на бездоріжжя І пустити її за кермо
Ти ж теж мрієш про пастушку
Просту й негорду
Яка не боїться танцювати У пустому барі
І дуркує в колі друзів
Я женуся за нею, як за заходом сонця
Кручу її у білому платті
І веду її в широке поле
Улюблене місце вибрати дозволю
Слава богу, я знайшов собі пастушку
Дуже дякую. Дякую вам.
Дасті, дякую, що сьогодні прийшов.
Жартуєш?
- Тобі дякую. - Мені?
- За що? - За все.
Кендіс, я дуже кепсько почувався.
Вірив у всіляку маячню.
А тепер я почуваюсь…
Не знаю, тепер мені краще. Тепер я знаю, що хочу.
Справді?
- Так. - Що хочеш?
Тебе.
- Що? - Іди до мене.
Дасті, ні.
- Ні. - Ти просто переживаєш.
Ти переживаєш через вік. Розумію.
- Дасті, ні. - Як і я.
- Вік тут ні до чого. - Але я це подолав.
- Ти старша за мене, то й що? - Ти мене фізично не приваблюєш.
Я тебе не почув. Ти щось пробубоніла.
Що ти сказала?
Що ти мене фізично не приваблюєш.
Я думала, що ти розумієш.
Я не подавала тобі якихось сигналів.
- Вибач. - О, ні. Ти не подавала жодних сигналів.
Просто запросила мене додому, коли я був уразливий,
і ввімкнула мені фільм «Випускник»…
- Що? Я тебе не запрошувала… - …про носатого хлопця…
- Ти мені подзвонив. - …до якого залицяється старша жінка.
О боже.
Ти мені подзвонив. І практично напросився.
- А плейлист, який ти створила? - Що з ним?
Там кожна пісня провокативніша за попередню.
- Провокативніша? - «Поцілунки в стилі кантрі».
- О боже! - «Роман на родео».
Це просто відомі кантрі-пісні.
«Сквер-данс, кругла діра». Що за кругла діра?
Цю, мабуть, не слід було включати.
Добре, забудь.
Нехай усе це було невинне.
Я поцілував тебе, і ти відповіла.
- Так. - Ти це знаєш.
То поясни.
Ми влаштували шоу для Мітча.
І так, мене трошки занесло.
Пробач.
І… О боже.
Чорт забирай, я просто шукала партнера для піклболу.
Добре.
А знайшла щось значно краще.
Дуже хорошого друга, якого я щиро полюбила.
- Так. - І я не хочу його втрачати.
Усе нормально.
Дякую.
Дасті, стій. Не йди.
Мені не потрібна випадкова дама, щоб грати піклбол.
- Я не випадкова дама. - У мене багато друзів.
У мене ніколи не було проблем з тим, щоб знайти друзів.
У мене море друзів. Наприклад, Пі-Джей.
А ще…
А ще Ґейл.
- Ґейл? Моя Ґейл? - Ні… не твоя Ґейл. Інша Ґейл.
Веду до того, що в мене в житті стільки людей.
Тому вибач, але я поспішаю на побачення з однією красунею.
Не хочу спізнитись.
Дасті…
Гей.
Не засмучуйся, брате.
Навіть ковбої потрапляють у френд-зону.
- Ага. - Так.
Я не в порядку
Я ледве тримаюсь
Втрачаю лік…
О боже.
ЧАК – НЕГАЙНО ЇДЬ СЮДИ. ЦЕ ВАЖЛИВО
Новий образ тобі личить.
- Справді? - Серйозно.
Дуже сміливо.
Як твоє зап'ястя, малий?
Нормально.
Майже відновилось. Скоро вже зніму бандаж.
Радий це чути.
Молот, ти потрібен нам у найкращій формі.
- Кому це – «нам»? - Я про клуб.
Коли гратимеш у матчі-дуелі.
Ти серйозно? Як же Ніл?
Та ну, сину. Ти сам казав.
У клубі грають одні стоматологи.
Вони не прагнуть до ідеалу, як ми, Бойди.
- Так. - Це в тебе в крові.
То що, згоден?
- Так, тату. Я згоден. - Так?
- Я в грі. Молот повертається. - Чудово.
- Я тебе не підведу. - Надіюсь.
- Ми їх знищимо. - Ага.
Бо на кону не якийсь там піклбол.
- Ти ж це розумієш. - Розумію.
Я тебе розумію. На кону клуб…
Ні, на кону питання занепаду людства.
- Питання занепаду людства. - Ти думаєш, що я драматизую.
- Не думаю. - Але теніс вимагає терпіння.
- Так, терпіння. - Самовіддачі.
- Віддачі. - Дисципліни.
Дисципліни, аякже.
Усі мені кажуть, що в піклбол можна навчитися грати
менш ніж за годину,
ніби це щось хороше.
Але так нічого вічного не створиш.
Моя спадщина не в паперових чашечках.
Я не дозволю їм усе висьорбати й зіжмакати.
Я створюю щось витривале, як сталевий термос чи флягу.
Розумієш?
Так. Ти фляга.
Я не фляга. Просто будую щось міцне.
Послухай.
Я дуже хочу побачити тебе в грі.
Дякую, тату.
У мене тепер дуже дивний період,
і це саме те, що мені…
Сину, вже пізно.
Однозначно.
Молоте, ти повернувся.
Так, усе чудово.
Можна забути про бандаж і знов ганяти лисого рукою.
- І грати в теніс? - Можливо.
До речі… про той сайт, який я тобі радив…
- Ні. - Я ним не користуюся.
Я вже й забув, що ви там розповідали.
Ти забув, бо я мало що розказував.
Згадував назву «Липкий мед», яку всі знають.
Жінки там надзвичайні, і в них чудова система бонусів,
якою ти чомусь не скористався.
Я теж нею не користувався.
Не знаю, нащо це сказав.
- Краще закінчимо цю розмову. - Я нічого не казав.
- Досить. - Добре.
Дякую за допомогу з зап'ястям.
Нема за що. Як тобі піклбол?
- Чудово. - Так?
Просто чудово. Тато звернувся до мене. Я зіграю в дуелі.
Так.
Він запропонував мені вчора. Я дуже вдячний.
Я про це чув. Сказитися, правда?
- Та ні. - Так.
Я б не сказав. Просто… Батько суворий. Він мене перевіряв.
Але я також суворий, тому я гідно це витримав.
Саме це нас і звело. Зблизило.
Я мав на увазі ситуацію з Нілом.
І те, як він умер.
Ніл умер?
Ти не знав?
Лікарю, ви про що?
Отже, Ніл піднімався на горище
по якісь ящики.
А, як потім виявилося, на горищі висиджувала яйця стара сова.
Вона вирішила, що він прийшов по яйця,
а тому геть сказилася.
Стоп. Кажете, Ніла вбила сова?
Не зовсім. Коли вона вгамувалась, він ще дихав.
Утікаючи, він протиснувся у вікно,
скотився з даху на під'їзну доріжку саме тоді, як приїхала дружина.
Переднє колесо розчавило йому череп. Чи радше те, що від нього лишилось.
Що?
Так. Дружина каже, що його не побачила,
але її, мабуть, посадять.
Як таке можна не помітити?
Не віриться.
Я думав, що Чак тобі розповів. Це дивно.
О, він… Він розповів. Авжеж.
Так, так. Коли Нілова дружина переїхала йому голову,
він умер. Авжеж,
- ми про це говорили. - Просто ти…
Я щойно тобі про це розповідав,
і ти сказав… що вперше про це чуєш.
Ні, я вже це чув.
Просто ти так здивувався.
- Ні. - Так.
Забули. Нехай спочиває з миром.
- Так. - Так.
Удачі вам з «Гарячим медом». Я вже піду.
З «Липким», і я ним не користуюсь.
Це не просто секс, а дружня спільнота. Нехай.
Тату, сова? Триклята сова?
Чому ти так сердишся?
Тобі з цією совою дуже пощастило.
То ти це визнаєш! Ось чому ти мене обрав!
Що ти хочеш почути?
Не знаю. Що ти в мене віриш?
Що ти не мусив обирати мене через дурну птаху.
На відміну від тебе, дурна птаха перемогла Нестерпного Ніла,
не втративши ні пір'їнки.
Якби вона могла втримати ракетку, я б послав на дуель її.
Виявилося, Джин і Ґері подумали, що краще вже ти.
То мене обрав навіть не ти. Чудово.
Сова нізащо у світі не виграла б у мене в теніс.
Навіть якби ти примотав ракетку до її гидких кігтів.
СВІТ ТЕНІСУ «СПРАВЖНІЙ МАЙСТЕР ТЕНІСУ»
МІЦНИЙ УДАР МОЛОТА
Пі-Джей, не зараз.
Пі-Джей, я не хочу…
Як ти знав, що це я?
Бо ти кілька разів дзвонив і написав, що прийдеш мене побачити.
Так і подумав.
Дасті, ти потрібен клубу. Дуель уже завтра.
Пі-Джей, я не вернусь.
Знаю, ти вважаєш мене суворим велетнем-одинаком,
якому ніхто не потрібен.
Кимось типу Бетмена.
Я тебе таким не вважаю.
Але я на тебе рівняюсь.
- Пі-Джей, я знаю. - Так.
Але дарма ти. На мене не варто рівнятися.
Не кажи так. Ти легенда.
Ти ж мало не переміг самого Енді Роддіка.
Я радше повчальний приклад.
Ти ще стільки не знаєш.
Не хочу оглушити тебе своєю історією.
Ти про що?
Хочеш почути, що сталося
того доленосного дня на грі з Енді Роддіком?
Це довга історія?
Коротка, але розгромна.
Добре.
Я мав бути Молотом, тому що бив найдужче.
Але Енді бив ще дужче.
Хай як я подавав, хай що робив, він грав краще.
Я глянув на трибуни і побачив, що тато теж це розуміє.
Тоді я зрозумів,
що грав у шашки, коли він грав у шахи.
І мені його не перемогти.
Хай що я робив, він обертався переможцем.
Він грав краще.
Це було до чи після шахової партії?
Ми не грали в шахи. І не грали в шашки.
Усе, я помічаю елементи брехні, бо ти ж казав про шахи.
Це був художній засіб.
Я казав, що я грав у шашки, а він – у шахи,
щоб підкреслити його значну перевагу.
А де цей засіб?
- Що? - Де ти тримаєш за…
Художній засіб? Це типу Kindle?
Це такий прийом. Не фізичний пристрій.
Ага.
Я шукав вихід.
І сказав рефері, що мені треба в туалет.
Я забіг у кабінку.
Поклав руку на унітаз.
Я сам зламав собі зап'ястя.
Нічого важчого я не робив.
Того дня я не послизнувся.
Підж, я сам розтрощив собі зап'ястя.
Бо вирішив, що травмуватися краще,
ніж розгромно програти.
Ого.
То…
Твоя рука була прямо в унітазі?
Що? Ні, на краєчку.
На сидінні чи прямо на чаші?
Пі-Джей, я не знаю. Мабуть, на чаші.
Ти хоч застелив її туалетним папером, щоб захиститися…
Ти упускаєш головне.
Значить, ні.
Чому ти не поклав руку на двері чи на…
То був кризовий момент!
Як і зараз.
Тепер я розумію, що я не Бетмен.
Я радше комісар Ґордон,
бо прийшов сюди послати сигнал Молота в небо.
Ти нам потрібен. Дуель уже завтра.
Тому знов ставай собою.
Я сам не знаю, хто я.
То з'ясуй.
І скоренько.
Пі-Джей, я ще не бачив тебе таким домінантним,
і це викликає шалену повагу.
Дякую, але якщо
вирішиш розповісти про це ще комусь,
то хоч скажи, що потім помив руки.
Щоб людина не гадала.
Чому він мав писати мені?
Ґейл, ти теж його знаєш. Можу спитати тебе те саме.
Я не винна, що він не прийшов.
Ну, він же ніби твій партнер.
Партнер з піклболу. По піклболу!
Більшого я не хотіла.
Ти так невимушено реагуєш, що він, мабуть, не приїде.
Граймо.
Можемо втрьох чергуватися.
Дивіться!
Це не він?
Що він робить?
Ховається.
Він отак і поїде?
Вочевидь.
- Боляче. - О боже. Гляньте… Що…
Сучий син!
Дасті! Ти цілий?
Так. Привіт. Це ви?
Що ти тут робиш?
Що я тут роблю?
Що я роблю? Ну…
Просто подушка безпеки!
Я в порядку.
Усе гаразд.
Кендіс, я приїхав перепросити. Я поводився…
Дасті, перестань. Усе нормально.
Ти ж навіть не почула, за що я хочу перепросити.
Мабуть, за те, що не хотів лишитися друзями,
коли відкинула твої сексуальні домагання.
Що?
Так, за це.
Дасті, коли закриваються одні двері,
часом відкриваються інші, навіть гнучкіші.
Може, тим часом зіграєте між собою?
Добре.
- Добре. - Добре.
Подушка вискочила явно запізно.
Кендіс.
Дасті.
Мені дуже соромно за все, що я тоді сказав.
Я хочу з тобою дружити.
Ти дуже мені подобаєшся.
Взаємно.
Якщо чесно, у мене небагато хороших друзів.
Коли я перелічував їх і назвав Ґейл,
то не була інша Ґейл. Це була твоя Ґейл.
Знаю.
Я навіть не знаю, чи їй подобаюсь.
Не подобаєшся.
Але я у схожій ситуації.
Після розлучення Мітчеві дісталися мало не всі наші друзі.
Зрадники.
Тому я була дуже вдячна, коли ти прийшов мене підтримати.
Помирилися.
- Так? - Помирилися!
- Знову друзі? - Так.
- Точно? - Так.
Добре, подруго.
До речі про підтримку,
ти могла б дуже мені помогти.
З чим саме?
ТЕНІСНА ДУЕЛЬ СЬОГОДНІ
Ми кілька разів програли.
Дасті не бачили?
- Ще не бачили. - Ні.
Чак! Це Дасті. Якраз під'їхав.
ЧОРНИЙ СПИСОК
Прошу вашої уваги.
Я прийшов сказати щось важливе.
Дасті, спершу поговоримо.
Ні, Чак. Говоритиму я.
Добре.
Так.
Я щось написав. І ви мене вислухаєте.
Що таке відвага?
Це кемпінг?
Вибачте, не розберу почерку. Усе розмазав.
Це точно не кемпінг…
Що таке відвага? Це…
Це надовго?
Ненадовго. Це коротка промова.
Я закінчив.
Тату, дуже довго
я прикидався кимось іншим,
але більше не хочу.
Тату, ось я. Добре це чи погано.
І ти мене не поважаєш. Ніколи не поважав.
Тому я за тебе не гратиму.
Я візьму участь у дуелі, але не на боці тенісистів.
Сьогодні я гратиму за піклболістів.
Так!
Саме так. Ти не залишив мені вибору.
- Так! - Чекайте. Гей.
Поговоримо про це. Я готовий…
Скіп, ти жахливо граєш.
- Краще я. - Краще Дасті.
Дасті!
Так, тату. Молот вернувся.
Добре. Заспокойтеся.
Не віриться, що я це кажу, але мій син має рацію.
Я в нього не вірив.
Він був моїм запасним варіантом,
тому я посидів на телефоні, посмикав за ниточки
і здобув на матч справжнього тенісиста.
Триразового фіналіста Вімблдона, переможця Відкритого чемпіонату США 2003 року.
Леді та джентльмени, привітайте оплесками Енді Роддіка!
УПЕРЕД, ЕНДІ!
Що?
Ти не уявляєш, який я тобі вдячний.
Я б виставив себе повним засранцем, якби так замінив сина,
але все склалося якнайкраще.
Якнайкраще. Точно. Саме так я все й уявляв.
Усе, розступіться.
Матч почнеться опівдні, як і прописано в статуті.
Можу зіграти й зараз. Я його розірву.
Не сумніваюсь, але діймо за правилами.
Надіюся, ніхто не втече зі страху.
- Дасті, усе гаразд. - Ні.
О ні!
- Може, виграєш ти. - У тенісі?
Я не переможу Енді Роддіка. Це сам Енді Роддік!
Кендіс, він грає значно краще за мене.
І завжди грав.
Дасті, твій батько використовує лазівку в статуті
проти піклболістів, так?
Так. Може, ми знайдемо щось у статуті.
Навряд.
Варто глянути. Статут завжди в мене під рукою.
Чудово. Ану дай. Я гляну.
Ти носиш примірник статуту на поясі?
Завжди може стати в пригоді.
До сьогодні часто ставав?
Вийду подихати.
Матч через п'ять хвилин.
Ти точно хочеш грати?
Як ти знав, що я тут?
Перед матчем ти завжди тут.
Деколи й під час.
Точно.
Ще не пізно відмовитись.
Якраз на підкидання монети.
Дамо тобі обирати.
Єдина перемога, на яку ти сьогодні претендуєш.
Дуже смішно, Енді.
То що, сину? Орел чи решка?
Нехай буде решка.
Решка.
Хочеш подавати?
Зачекай.
Гей.
- Що? Серйозно? - Просто… Так.
Добре. Я хочу обрати корт.
Корт? Це точно поможе.
Ага.
Обираю шістнадцятий.
- Що? - Ага.
Ні. Це тенісний клуб.
Ми граємо теніс. На тенісному корті.
Ні, ні. Ось пункт статуту.
«Переможець жеребкування може обрати будь-який корт на території клубу».
- Так. - Прямо тут.
А що таке? Чому всіх нервує шістнадцятий корт?
Граємо в піклбол, козлику.
КОРТ 16
Він зможе. Зможе.
Стривайте. Ви Джон МакЕнроу?
Що мене видало? Обличчя й тіло?
Чому ви сюди прийшли?
Почув, що це важливий матч. Люблю екшн.
Джентльмени, граємо до одинадцяти. З різницею у два очки.
Є питання про правила?
Ні, закінчуймо з цим.
Виродок.
Так. Так!
Повір.
- Енді! - Вперед, Енді!
Енді! Покажи йому!
- Ура! - Так.
Я зрозумів. Як теніс, тільки легше.
Він так сильно б'є.
Знаменита швидкість Роддіка.
Дасті задихається. Він скоро втратить контроль.
З ким ви говорите?
З фанатами.
Зараз ми побачимо,
як Дасті відповість на цей шквал від Енді.
Ми планували. Дякуємо.
Добре. Радий це чути.
За кого ти себе маєш? Я виграю!
Грай!
Енді!
Сяйво зірки засліпило Бойда.
Може, він відіграється.
Навряд, але я на це надіюсь.
Не лише для потіхи юрби…
Тобі треба відпочити або подихати?
…а для Дасті як людини.
Він відважно намагається знайти себе після сорока,
а на кону стоїть доля батькового клубу.
Звідки у вас стільки подробиць?
Де ви взяли хот-дог? Їх тут продають?
Ні, приніс з дому.
Вставай!
Використай корт.
Що?
Використай корт.
Що ти кажеш?
Попсований корт!
Скористайся перевагою, йолопе.
Південно-східна огорожа надто близько.
Огорожа надто близько.
Так!
Зберися, Енді! Не зважай.
Куток поля деформований і потрісканий.
Прямо в тріщину!
Чак, у тебе гівняні корти.
Покажи йому, Енді!
- Енді! - Грай, Енді!
Усі піклболісти знають,
що фонтанчик протікає, і тому біля сітки
дуже слизька калюжа.
Ти в порядку?
Там слизько.
Тату, треба полагодити.
Чудовий вид спорту.
Перевага перейшла з рук у руки.
Тепер на 16-му корті заправляє Дасті,
і Ґері, Чак та решта тенісистів дуже напружені.
Ви що, читаєте з аркуша?
Я просто зчитую настрій глядачів
і мову тіла гравців.
У Дасті зародилася надія. Інколи цього достатньо.
Ура!
Прокляття!
Бум!
Енді, ти не закрив холодильника?
Шеф, принеси й мені перекусити!
І поки ти там, помий посуд, дурник.
Де ніж для масла?
Вибач, це ми з подругами так жартуємо.
З подругами? Ти про тих 70-річних жіночок?
Так, про них.
Енді, ти зайшов на кухню. Очко отримую я.
Матч-пойнт.
У Дасті є шанс перемогти,
але Роддік не вперше в складній ситуації,
і без бою він не здасться.
Дасті докорінно змінив стиль.
Він наче зрозумів, що ніколи не пізно змінитися.
Бий по м'ячу.
І м'якість стає його перевагою.
Він нарешті розуміє, що старі уявлення про себе йому не на користь.
Гарно сказано, Джоне МакЕнроу.
Так. Зробимо по-твоєму.
Я цього чекав.
Роддік славиться вмінням підстроюватися.
Він вирішив імітувати стиль Дасті.
Усе зводиться до боротьби за дінк.
Бий, Молот. Бий по м'ячу!
- Що вони роблять? - Ідуть до дінка.
Що далі?
Лишається чекати.
Серйозно?
У цьому суть гри?
Типу того.
Вони битимуть так, поки хтось не виведе м'яча нагору.
Це дуже тупо.
Двоє важкоатлетів намагаються один одного залоскотати.
Хто ж захихоче перший?
Чорт.
Дінк.
Як же я люблю цю гру!
Не віриться. Молот виграє.
Молот виграє на дінку!
Ура!
У нас буде більше кортів!
Ура!
Так! Я непереможний!
Дасті!
Вдалося! Ми виграли!
Ти це зробив! Ми виграли!
Я така за тебе рада!
Енді! Брате, не картай себе так.
У мене все нормально.
Це навіть не справжній вид спорту. Мені байдуже.
Ти не змінився. Не опускай руки.
Повторю: це було тупо.
- Я професіонал… - Ага.
…і твій старий дав мені 15 штук.
Як гладіатор гладіатору скажу: для мене це честь!
- Ура! - Не віриться.
Мені теж.
Не без везіння й невеликого шахрайства, але ми перемогли.
Дасті, це було надзвичайно.
Усе завдяки тобі.
Я нарешті зрозумів,
що не обов'язково завжди бити сильно.
Так. До тебе доходило дуже повільно, але нарешті ти зрозумів.
- Я переміг. - Ти переміг.
Дасті, краще сходи до батька.
Він побіг у свій кабінет дуже сердитий.
Це недобре.
От чорт.
Тату, мені жаль.
Я знаю, який клуб для тебе важливий.
Я просто… не хотів тебе скривдити.
Мій хлопчик переміг Енді Роддіка.
Але не в тенісі. У піклболі. Це інше…
Неважливо, що це була за гра
і що я особисто запросив його тебе розчавити.
Важливо те, що мій хлопчик переміг Енді Роддіка.
Сину, я так тобою пишаюся.
- Справді? - О, так.
Тату, я так довго цього чекав.
Мені соромно, як багато це для мене значить.
- Ми завжди викручуємось. - Так. Нарешті ми його здолали.
- Ми його перемогли. Так! - Перемогли.
Нам ще ні разу не було так добре разом!
Так!
ЧЕРЕЗ ПІВ РОКУ
ПЕРШИЙ ЩОРІЧНИЙ ТУРНІР З ПІКЛБОЛУ
От і все.
Усе ідеально.
Дякую, пане президент піклбольного відділу.
Можеш у це повірити, пане віцепрезидент піклбольного відділу?
Я?
Це офіційна посада?
Офіційно між нами.
- І зарплата вища? - Зарплата та сама.
Я щиросердно приймаю.
Прекрасно.
Маю для тебе подарунок, яким хочу сказати:
«Дякую за все, я тебе бачу й приймаю».
- Ти мій найкращий друг. - Дасті, дякую.
Тоді дякую, Підж. Я піду до інших.
Моя кохана Аллі.
Ти зникла з моїх радарів, а тепер повернулась.
Буп.
Бажаю їм щастя.
- Ка-бум! - Тату, гарний удар!
Ми їх запіклили, сину. 11:0.
- Можеш повірити? - Та ну.
Чак, я не думав, що ти отримаєш від цього задоволення,
але ти зміг. Моя повага.
Порося, тебе запіклили.
Не зви мене поросям! Я Скіп Піґліані.
Вибач, Скіп.
- Дякую, Чак. - Прошу, Порося.
Привіт. Як у вас справи?
Теніс мені подобається більше, але це теж непогано.
Весела гра. Але часом суперники занадто пристрасні.
Дорогенькі, досить базікати, вертайтеся в гру. Дякую.
Як ви, дами?
Ану воруши булками. І готуйся до програшу.
Саме так, бовдуре!
Джуді, оце запал.
Оце запал.
Уявляєш, ми в першому ж колі потрапили до Ґейл і Джуді. Які були шанси?
Ну, високі. Таблицю формував я.
- Я хотів пограти з друзями. - Ясно.
А ще хотів точно перемогти, а ми їх розчавимо.
- Знищимо їх. - Так.
Так.
Молот, ти готовий?
Молота більше нема. Я просто Дасті.
Або тепер зватимемо тебе Дінк.
Не хочу, щоб мене звали Дінк.
А мені подобається.
Ні, не треба. Не хочу такої клички.
Дінкі-Дінкі-Ду звати цю приблуду!
Тепер ти Дінк.
Ні. Я не буду Дінком.
Дасті заробив собі нову кличку. Побачимо, чи вона приживеться.
Ні-ні. Не мрійте. Я не…
ДІНК
СВІТЛОЇ ПАМ'ЯТІ ЛІНН МАРІ СТЮАРТ
ПОДЯКА ГРОМАДІ АЛЬТАДЕНИ
ЗНЯТО З ЛЮБОВ'Ю У ВАШОМУ МІСТІ
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська