Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
NĚKTEŘÍ ZÚČASTNĚNÍ JSOU Z DŮVODU ANONYMITY DIGITÁLNĚ MASKOVÁNI.
MAJÍ POZMĚNĚNÁ JMÉNA A HLASY.
JMÉNO MALÉ ZOE BYLO Z DŮVODU OCHRANY IDENTITY ZMĚNĚNO.
Cheshirská policie, Simon Blackwell. Můžeme dál? Musíme s vámi mluvit.
- Pojďte. - Díky. Omlouváme se, že k vám…
- Ale prosím vás. - Prosím, ne! Už ne! Ne!
- Všechno vysvětlím. - Ne!
- No tak. - To ne!
Chápu, je to těžké.
Jenom se mrkneme nahoru.
- Dobře. - To snad ne.
- Lucy? - Jo.
Půjdu dál, ano?
- Zdravím. Dobrý? - Jo.
Dobrý den. Mrzí mě, že vás budíme tak brzy.
Jsem **** z chesterského oddělení pro závažnou kriminalitu.
Zatýkám vás pro podezření z vraždy a pokusu o vraždu.
Nemusíte vypovídat, ale může to u soudu oslabit vaši obhajobu.
Cokoli řeknete, může být použito jako důkaz.
Je mi jasné, že je to pro vás šok.
Teď budete muset vstát a obléct se.
- Pojďte za mnou dolů. - Jo.
Můžu vidět svoji kočku?
Počkejte chvilku tady.
Ahoj.
Já to neudělala.
- Já vím, že ne! - Já vím.
My to víme.
Bude to dobré. Postarejte se o kocourky.
Běž dovnitř, mami, ne…
Nedívej se, mami. Běž.
Mami, běž dovnitř.
Tak jo, naskočte si.
Detektivové dnes zadrželi zdravotní sestru…
…kvůli podezření z vraždy osmi novorozenců…
…a pokus o vraždu šesti dalších.
Případ po případu jsme prošli důkazy
a dali vám možnost všechno vysvětlit.
Bylo nepředstavitelné, že by ta mladá sestřička před námi
byla schopná těm bezbranným dětem ublížit.
Zapsala jste si: „Jsem zlá. Způsobila jsem to.“
Tohle je případ, který se stane jednou za generaci.
Týká se 17 dětí ve 13 rodinách.
Pokud kolapsy a úmrtí těchto dětí nemáte na svědomí,
proč jste napsala věty, které jasně potvrzují,
že jste je zabila úmyslně?
Bez komentáře.
Mladá sestřička, kterou nikdo nepodezíral.
Patří k nejhorším vrahům dětí v historii Británie.
- Lucy Letbyová byla shledána vinnou… - …z vraždy sedmi novorozenců.
Ale opravdu tahle nenápadná sestra zabila děti, o které měla pečovat?
Tým lékařských expertů z různých zemí dnes…
…prošel lékařské záznamy.
Jejich zjištění odporují všemu, co bylo vyřčeno u soudu.
Dámy a pánové, žádné vraždy jsme nenašli.
Tak šokující zprávu jsem v kriminalistice dlouho neslyšela.
Je nejhorší sériová vražedkyně dětí v historii.
Asi to neudělala.
Ten příběh je naprosto tragický a děsivý.
Je nevinná. Propusťte ji.
Udělala to, nebo je ve skutečnosti nevinná?
VYSLÝCHÁNÍ LUCY LETBYOVÉ
TENTO FILM PŘINÁŠÍ EXKLUZIVNÍ PŘÍSTUP K POLICEJNÍMU VYŠETŘOVÁNÍ
A NEPUBLIKOVANÝM ZÁBĚRŮM.
Tento výslech se nahrává.
Zaznamenává se každé slovo, které zde padne.
Představte se, prosím.
Lucy Letbyová.
- Datum narození? - Čtvrtého ledna 1990.
Zde budete mít příležitost vysvětlit svůj pohled
na důvody vašeho zatčení.
Pokud jste nevinná a máte racionální vysvětlení či alibi,
budeme hledat důkazy na vaši podporu.
Nechceme vás soudit. Rozumíte, Lucy?
- Ano. - Dobře.
Lucy Letbyovou jsme vyslýchali mnoho hodin.
DETEKTIVNÍ SERŽANTKA
Na začátku jsme se ptali na řadu otevřených otázek ohledně toho,
jak to na oddělení funguje.
Povězte nám, jak probíhá první krmení novorozence.
Lékaři vám řeknou, kdy je bezpečné, aby dítě začalo jíst.
Jo.
Výživu dostávají nasogastrickou sondou.
Dobře.
U nedonošených dětí obvykle preferujeme mateřské mléko od matky nebo od dárkyně.
Takhle malému dítěti nedáváme umělé mléko.
Rozumím.
Zdála se nám jako schopná zdravotní sestra,
která dobře ví, jak se o ty děti postarat.
Ale když jsme se zaměřili na příčiny kolapsu toho kterého dítěte,
její odpovědi byly najednou mnohem vágnější.
Chceme se zeptat na ***.
Narodila se císařským řezem 20. června 2015 v 16:01
a byla převezena na novorozenecké.
A 22. června 2015 ve 4:25 ráno
byla prohlášena za mrtvou.
Můžete nám říct něco víc k tomu, co se jí stalo?
Vlastně si na *** nevzpomínám.
Dobře.
Malá Zoe zkolabovala třikrát během jedné noční směny.
Věděli jsme, že službu u ní měla Lucy Letbyová,
tak proč si nic nepamatovala?
Nevybavujete si žádný kolaps ani to, že jste se účastnila péče o ni?
Ne.
O TŘI ROKY DŘÍVE
Tři týdny před termínem porodu
jsem se probudila s prasklou plodovou vodou.
DIGITÁLNĚ ANONYMIZOVÁNO
Bylo to tu.
V nemocnici mě prohlédli. Podle ultrazvuku bylo všechno v pořádku.
Malá Zoe už se chystala na svět.
Ale nebylo to jednoduché.
Porod trval 60 hodin.
Cítila jsem, že něco není v pořádku,
tak jsem trvala na císařském řezu.
Doktor zvedl Zoe nad plachtu,
ale vypadalo to, že se jí špatně dýchá.
Museli ji odvézt na jednotku intenzivní péče.
Bylo těžké se dívat, jak leží v inkubátoru.
Nemohla jsem si ji vzít k sobě, ale držela jsem ji za ručičku.
Byla tak křehká,
maličká a byla moje všechno.
Stala se ze mě maminka.
Doktoři nám říkali, že krásně reaguje,
že se zotavuje podle očekávání
a že nemají důvod k obavám.
Spala jsem, když sestra rozsvítila.
Řekla mi, že musím hned s ní.
Ptala jsem se, co se děje. Řekla: „Není čas. Pojďte.“
Vezli mě na vozíku dlouhou chodbou
a já přemítala, co se asi děje.
V pokoji byla cítit panika.
Doktor zkoušel všechno, aby se jí srdíčko nezastavilo.
Nevzdával se.
Chtěla jsem, aby bojoval dál.
Ale druhý doktor mu položil ruku na rameno
a řekl mu: „Musíš přestat. Nech ji odejít.“
Ten doktor Zoe dál držel,
ale už se ji nesnažil oživit.
A bylo to. Bylo po všem.
Byl to konec.
S manželem
jsme se úplně složili…
a já…
Jenom jsme opakovali: „Co se děje? Co se to stalo?“
Byla přece v pořádku, takže…
Byla jsem hrozně naštvaná
a smutná a zmatená a pak…
Jo.
Když Zoe zemřela, nevěděli jsme, co se stalo.
Její stav se zlepšoval.
Nečekali jsme, že by mohla zemřít.
Proč se zhoršila?
Proč nereagovala na resuscitaci?
Ale ještě větší starosti nám dělalo, že Zoe byla už třetí novorozeně,
které během dvou týdnů zemřelo.
Některé z těch dětí měly zvláštní vyrážku
a nereagovaly na pokusy o resuscitaci tak, jak by měly.
To bylo zneklidňující. Proč nám zemřely tři děti tak rychle po sobě?
Dělo se na té JIPce něco, co nám unikalo?
I když jsme doufali, že ta tři úmrtí byla jenom smůla,
bohužel to tím nepřestalo.
Novorozenci dál umírali mnohem častěji, než jsem na naší jednotce kdy zažil.
Do 16. února jsme měli už devět úmrtí.
Bylo to velmi znepokojivé období.
Někteří lékaři si vyžádali mimořádnou schůzku s manažery rizik
a s ředitelem ošetřující péče,
ale ty to nijak zvlášť nezneklidnilo.
Nikdy jsme se s něčím takovým nesetkali. Nevěděli jsme, co dělat.
V červnu 2016 to vyvrcholilo dalšími dvěma úmrtími,
pro která jsme neměli vysvětlení.
V tuto chvíli už šlo o 13 nečekaných úmrtí.
Za 21 let své praxe jsem nikdy nic takového nezažil.
V tu chvíli jsme si uvědomili, že něco musíme udělat.
KVĚTEN 2017
Jednou pozdě v noci jsem byl na centrále
a dostal jsem tři samostatné zprávy z Nemocnice hraběnky z Chesteru.
Zaznamenali nárůst počtu úmrtí
a kritických kolapsů na novorozeneckém oddělení.
Od června 2015 do července 2016
zemřelo 13 dětí.
Lékaře a konzultanty nejvíc znepokojovalo,
že velká část těch úmrtí a kolapsů neměla vysvětlení.
Zjistil jsem,
že jedna zaměstnankyně byla dočasně postavena mimo službu.
Moje první myšlenka byla, že je možná trochu předčasné
snažit se určit podezřelého.
Legitimních vysvětlení, proč ty děti zemřely,
mohla být celá řada.
Možná udělala chybu nemocnice
nebo tam probíhala nekontrolovaná nákaza.
Nebo ty děti mohly zemřít přirozeně.
Museli jsme porozumět zdravotnímu stavu každého z těch dětí.
Klíčem bylo získat nezávislé důvěryhodné lékařské experty,
aby objektivně zhodnotili stav dětí, které nečekaně zkolabovaly.
Jednoho dopoledne jsem doma narazil na článek o tom,
že cheshirská policie prošetřuje novorozeneckou JIP
z důvodu četných úmrtí dětí.
Řekl jsem si: „To je zajímavé.
To zní jako případ pro mě.“
SOUDNÍ ZNALEC OBŽALOBY
Měl jsem za sebou přes 30 let odborných znalostí a zkušeností
s péčí o nemocné děti.
Taky jsem desítky let sloužil jako soudní znalec
pro trestní soud.
Nabídl jsem policii,
že se podívám na jeden případ, ať mám představu, co se děje.
To konkrétní dítě bylo po porodu v dobrém stavu,
bylo poměrně velké, přes dvě kila,
a bylo stabilizované, ale najednou zkolabovalo.
Viděl jsem fotky krevní sraženiny velikosti skleněnky pod játry.
Dítě navíc krvácelo do břicha.
Vypadalo to hrozivě.
Jak mohl novorozenec, kterému se dobře dařilo,
skončit s vážnými jaterními abnormalitami?
A za pár hodin bylo to dítě mrtvé.
Policii jsem řekl,
že se chci podívat na všechny záznamy z toho dvouletého období.
Nakonec mi poslali 32 případů
a já identifikoval něco podezřelého asi v polovině z nich.
Děti, jejichž kolaps byl nečekaný a nevysvětlený.
To bylo něco bezprecedentního a člověka muselo napadnout to nejhorší.
Někdo těm dětem ublížil úmyslně.
Tím se naše vyšetřování posunulo do úplně jiné sféry.
Bylo alarmující si připustit, že může jít o vraždu novorozených dětí.
Teď jsme museli odpovědět na otázku, kdo to byl.
Vyšetřili jsme všechny, kteří se pohybovali v okolí
ve všech případech kolapsu nebo úmrtí dítěte.
Kteří lékaři a sestry tam byli? Kteří příbuzní?
Kdo měl přístup k lékům a k lékařským záznamům?
Vyšetřovali jsme vše.
Kdo další tam mohl být? Kdo jiný to mohl udělat?
Během naší analýzy se začal rýsovat jasný vzorec.
SMĚNY NA NOVOROZENECKÉM ODDĚLENÍ
Podezřelých úmrtí a kolapsů bylo celkem 25
a opakovaně se u nich objevovalo jedno jméno.
Jedna sestra měla při všech těch událostech ústřední roli.
A to byla Lucy Letbyová.
O DEVĚT LET DŘÍVE
Pamatuju si první den přednášek.
Vešla jsem do auly.
DIGITÁLNĚ ANONYMIZOVÁNO
Nikoho jsem neznala.
Sedla jsem si sama stranou.
Ale pak za mnou přišla jedna holka.
Posadila se a řekla: „Těší mě. Jmenuju se Lucy.“
Něco v jejím úsměvu mě hned uklidnilo.
A po čtyřech dnech na univerzitě
z nás byla v podstatě nerozlučná dvojka.
Chodily jsme na přednášky.
Já chodívala na večeři k ní a ona zase ke mně.
Pokud jsme zašly do klubu, tak společně.
Když jsme vyrazily večer ven, přespávaly jsme jedna u druhé.
Chodily jsme do kina.
V podstatě všechno jsme dělaly společně.
Měla svérázný smysl pro humor.
Prostě s ní byla vždycky zábava.
Lucy byla jedináček, takže ji rodiče zbožňovali.
Byli hrdí na to, že se dostala na univerzitu
a měla se stát sestrou.
Chtěla se učit. Chtěla znát všechno,
aby si byla jistá v tom, co dělá.
První praxi jsme s Lucy absolvovaly společně
v Nemocnici hraběnky z Chesteru.
Moc jsme se na to těšily.
Ale sestry v nemocnici měly dost uzavřenou partu.
Pamatuju si, že jsme se šly najíst do sesterny
a sestry, co tam byly, si povídaly.
Lucy se snažila zapojit do konverzace
a ony ji ignorovaly.
Vnímaly jsme, že nás tam sestry a zdravotnický tým nechtějí.
Začala jsem mít pocit,
že se někteří lidé aktivně snaží Lucy ztížit život.
Nenapadá mě žádný důvod, proč by se k ní tak měli chovat,
krom toho, že jim vadilo, že je tichá a uzavřená.
Já věděla, že v té nemocnici nechci zůstat,
ale Lucy požádala o místo na novorozeneckém oddělení.
Moc jsem nechápala, proč chtěla zůstat,
vzhledem k tomu, jak se k ní některé sestry i lékaři chovali.
Promoci bych asi popsala jako hořkosladkou.
Naše rodiny domluvily společnou večeři.
Lucyini rodiče byli na její promoci hrdí.
Otiskli velké oznámení v místních novinách.
Ale taky to bylo smutné,
protože jsem se bála, jak to bude zvládat.
O ČTYŘI ROKY POZDĚJI
Lucy byla tichá sestra.
Působila svědomitě a snaživě.
Připadala mi schopná.
Nebylo na ní nic, čím by nějak vyčnívala.
Ale do konce roku 2015 jsme jako lékaři začali být znepokojení
tolika neobvyklými úmrtími na naší jednotce.
Ale při revizi personálu se ukázal jeden společný faktor.
Při všech těch úmrtích byl ve službě jediný člověk,
Lucy Letbyová.
Nebyl jsem si jistý, co si o tom myslet.
Je to jen náhoda, nebo těm dětem ubližuje?
Rozhodli jsme se to probrat s vrchní sestrou.
Ale byla neoblomně přesvědčená,
že Lucy Letbyová je kompetentní a svědomitá sestra
a že jakýkoli náznak,
že by mohla ubližovat pacientům, je nemyslitelný.
Bohužel se i nadále objevovala úmrtí při nočních směnách
a vždy měla službu Lucy Letbyová.
Vedení se nakonec rozhodlo Lucy Letbyovou převést na denní směny.
Noční úmrtí a kolapsy ustaly,
ale překvapivě se začaly objevovat během dne.
V té chvíli jsme si jako lékařský tým uvědomili,
že už to nemůžeme dále odkládat.
Museli jsme Lucy Letbyovou z oddělení odstranit.
PANE VYŠETŘOVATELI HUGHESI…
Necelý rok po zahájení vyšetřování jsem dostal e-mail od Lucy Letbyové,
přímo z jejího pracovního účtu u NHS.
VĚC: OPERACE KOLIBŘÍK
Uvedla dokonce název operace, který nebyl moc veřejně známý.
RÁDA BYCH MĚLA PŘIBLIŽNOU PŘEDSTAVU, KDY BUDU PŘEDVOLÁNA
Věděla, že jsme mluvili s jejími kolegy, ale s ní ne,
a chtěla zjistit, kdy oslovíme ji.
DĚKUJI ZA JAKÉKOLI INFORMACE, KTERÉ BY POMOHLY ZMÍRNIT MOJI ÚZKOST.
Přišlo mi to zajímavé.
Napadlo mě, že nám možná chce něco říct.
RÁDA BUDU K DISPOZICI, POKUD SE MNOU BUDETE CHTÍT NĚCO PROBRAT.
S DÍKY LUCY LETBYOVÁ
Museli jsme ji vyslechnout
a nejlepší a jediný způsob, jak to udělat,
bylo ji zadržet.
- Zdravím. Lucy? - Ano.
Jsem policista ****. Můžeme na moment dále?
- Ano. - Ano? Děkujeme.
- Je tu ještě někdo? - Jo.
- Kdo je tu? - Můj táta.
Dobře. Kolegyně zajde nahoru a přivede ho.
- Potřebuji s vámi mluvit. - Zajdu pro vašeho otce.
Nechcete si sednout?
Jen ať víte, tady mám připevněnou kameru
a v tuto chvíli jste nahrávána.
- Dobře. - To jsou světla v obýváku?
- Jo. - Který vypínač? Už to mám.
Dobře mě teď poslouchejte.
Budu vám číst nějaké informace.
- Dobře. - Musíte mě poslouchat.
V období od března 2015 do července 2016 se novorozenecký tým chesterské nemocnice
potýkal s vysokou úmrtností dětských pacientů.
Po přezkumu v rámci nemocnice byl případ postoupen policii,
která provádí vyšetřování.
Na základě šetření a shromážděných důkazů
byly identifikovány zločiny vraždy a pokusu o vraždu
a vy jste z těchto trestných činů podezřelá.
Nemusíte vypovídat, ale může to u soudu oslabit vaši obhajobu.
Co řeknete, může být použito jako důkaz.
Toto zadržení je nutné pro účely vyšetřování
a k ochraně dítěte či jiné zranitelné osoby.
Rozumíte tomu, co jsem vám přečetl?
Lucy, v tuhle chvíli
budete muset jít se mnou na stanici k výslechu.
Tyhle policistky s vámi zajdou nahoru.
Teď jste v policejní vazbě a musíme s vámi zůstat,
abychom zajistili vaše i svoje bezpečí.
Máte nějaké boty, které si chcete obout?
Půjdete v tom, co máte na sobě?
Ta tepláková souprava je celkem ideální.
Pojďme najít nějaké boty.
Já prostě…
Máte nějaké boty?
Na nic jiného nesmíte sahat.
Nemůžeme vám dovolit s něčím hýbat nebo si to brát s sebou.
Budete prohledávat dům?
Ano, prohledáme ho.
Můžu se s ním aspoň rozloučit?
- S tou kočkou? Jistě. - Jo.
Budete je mít jenom na přepravu, ano?
Kvůli vaší i naší bezpečnosti v autě.
Po příchodu na stanici vám ta pouta sundáme.
Kolem šesté ráno mě probudil telefon.
Řekli mi: „Tady cheshirská policie.
Chceme vám oznámit, že jsme zatkli podezřelou
z vraždy vaší dcery.“
V tu chvíli mi došlo, že někdo mohl dcerku ohrozit záměrně.
Já…
Byli jsme z toho úplně…
v šoku.
Dobře.
Vystupte z auta, prosím.
Roztáhněte ruce.
Tady něco je.
Jaké je vaše současné zaměstnání?
Dětská sestra.
Posadíte se tamhle, Lucy?
Kvůli podezření z vraždy osmi novorozenců a pokusu o vraždu šesti dalších
dnes byla zadržena zdravotní sestra z Nemocnice hraběnky z Chesteru…
Jakmile jsem tu sestru uviděla,
hned jsem ji poznala.
Když jsem za Zoe byla poprvé,
měla v ruce desky, ale vlastně nic nedělala.
Byla tam a pozorovala nás.
Dnešní zatčení potvrzuje tu strašnou možnost,
že šlo o vraždy novorozených dětí.
Na telefonu mi vyskočila zpráva.
Třásla jsem se. Měla jsem srdce až v krku.
Divoce mi bušilo.
„Proč zatkli Lucy?“
Vůbec jsem tomu nemohla věřit.
Připadalo mi to jako hrozná chyba.
Tento výslech se nahrává. Jsem detektiv konstábl Lee.
- Druhá policistka je… - Vikki Holtová.
Představte se prosím ještě jednou.
Lucy Letbyová.
Hlavním cílem výslechu Lucy Letbyové
bylo zjistit pravdu, co se s těmi dětmi stalo,
a dát jí dostatek příležitostí, aby podala alternativní vysvětlení toho,
proč se ty děti tak rychle zhoršily nebo zkolabovaly.
Obecně v případě resuscitace, jaké je rozdělení rolí?
Lékařský personál řeší dýchací cesty.
Podávají potřebné léky.
- To dělají dva lidé. - Dobře.
A ideálně tam bývá někdo, kdo je oporou rodičům.
Měla velké odborné znalosti. Byla klidná.
Aktivně spolupracovala.
Když jsme se bavili o procesech týkajících se péče o děti,
uměla odpovědět na všechno.
Kdo během oživování dělá poznámky?
Ideálně je tam zapisovatel.
Obvykle někdo ze služebně mladších lékařů
nebo se toho ujme některá ze sester.
Ale při dotazování na určité konkrétní body,
zejména na to, co dělala v době těch kolapsů,
začala být trochu vyhýbavější.
Těsně před tím, než to dítě zkolabovalo, Lucy,
měla jste nějaký důvod jít na jedničku?
Nevzpomínám si.
Chápu. Pracovala jste na tom pokoji?
Nemyslím si, ale nevzpomínám si, o které dítě jsem se starala.
Dobře.
A nevybavíte si,
jak se stalo, že jste na jedničce byla během resuscitace?
Ne.
O odpovědích nějakou dobu přemýšlela
a skoro se zdálo, že je promýšlí až příliš dlouho.
Víte, proč potřeboval resuscitaci?
Ne, nevzpomínám si, co k tomu vedlo.
Vím jen, že ho resuscitovali.
Ty odpovědi v nás vyvolaly značné pochybnosti.
Lucy Letbyová byla ve vazbě řadu hodin,
ale k obvinění jsme neshromáždili dost důkazů.
A potřebovali jsme toho ještě hodně zjistit.
Po výslechu byla tedy propuštěna na kauci,
abychom měli čas shromáždit další expertní důkazy
a důkladně projít materiály, které jsme našli při domovní prohlídce.
Toho materiálu bylo hodně.
NEVYHAZOVAT
Našli jsme krabici s nápisem „nevyhazovat“.
Uvnitř byly předávací zprávy z chesterské nemocnice.
To jsou vysoce důvěrné dokumenty,
které obsahují osobní údaje,
jména pacientů, datum narození a popis tehdejšího zdravotního stavu.
Když jsme je prošli podrobněji, zjistili jsme,
že některé se týkají dětí, které po kolapsu zemřely.
To bylo pochopitelně znepokojující.
Lucy Letbyová si hodně zapisovala
a hodně věcí si očividně schovávala.
Našli jsme spoustu deníků
a poznámek na lístečcích.
Našli jsme některé hluboce znepokojivé důkazy.
Bylo jasné, že musíme Lucy Letbyovou vzít zpátky do vazby.
Měli jsme pro ni několik přímých a velmi nepříjemných otázek.
Cheshirská policie, Simon Blackwell.
Můžeme dál? Musíme s vámi mluvit.
Lucy?
Jo.
Půjdu dál, ano?
Dobrý den.
Na základě nových důkazů, které jsme získali,
vás zatýkám pro několik trestných činů.
- Pojďte za mnou dolů. - Jo.
V tu chvíli byla strategie jednoduchá. Důkazů bylo hodně.
Musela jsem se držet faktů, které nemohla zpochybnit.
Pokud měla nějaké jiné vysvětlení, teď byla chvíle nám ho dát.
Toto je pokračování série výslechů, Lucy.
Jak vidíte, rozsvítila se červená.
Tento výslech se také natáčí a nahoře ho sledují.
Prohledali jsme váš domov
a našli jsme tam velké množství
předávacích zpráv pacientů.
Můžete to vysvětlit?
Ty jsem si domů odnesla nechtěně.
Nevyndala jsem je před odchodem z kapes.
DŮKAZY KOLIBŘÍK
Našli jsme skoro 250 předávacích zpráv,
které byly uloženy chronologicky,
tedy podle data.
Byla očividně pečlivá a systematická.
Věděla, že informace v nich jsou důvěrné, a rozhodně jí bylo jasné, že je nemá mít.
Takže myšlenka, že by si náhodně domů odnesla
250 důvěrných lékařských záznamů, byla nepředstavitelná.
NEVYHAZOVAT
Vysvětlete mi, proč jste si je uložila do složky.
Nevěděla jsem, jak se jich zbavit,
tak jsem si je nechala.
Nevěděla jste, jak se jich zbavit?
Ne.
Vzala jste si někdy v minulosti předávací zprávy domů
a zlikvidovala je?
Ne.
Protože nemám skartovačku, jinak bych…
Jinak bych je zničila takhle.
Při prohlídkách jejího domu jsme v jedné ložnici skartovačku našli,
takže její výpověď neseděla.
Mohla je skartovat a zbavit se jich, aniž by to někdo věděl, ale nechala si je.
Týkají se ty zprávy, které máte doma ve složce,
dětí, které jste měla ve své péči?
Ano.
Věci si necháváme z určitých důvodů,
protože jsou pro nás důležité.
DŮKAZY – DIÁŘE LUCY LETBYOVÉ
Během prohlídek jsme našli několik diářů.
Při jejich procházení jsme narazili na znepokojivý detail.
Byly v nich záznamy s iniciálami
odpovídajícími podezřelým případům,
které jsme vyšetřovali.
Kolega se vás ptal na kolapsy těch dětí.
Řekla jste, že jste si je zapsala.
- Proč? - Asi jsem je zmínila.
Nevím, co jsem o nich psala.
Rozumím.
Bylo tam několik dat,
kdy zkolabovalo některé z dětí,
a ona ty dny označila hvězdičkou.
V diáři jsem si myslím označila hvězdičkou několik dní,
kdy jsme měli dítě ve špatném stavu.
Z jakého důvodu?
Nevím. Jen pro svoje…
Pro svoje co?
Já nevím. Pro svoje zamyšlení.
Proč jste se nad nimi chtěla zamýšlet?
S nikým jsem o tom nemluvila. Věci prostě vstřebávám a řeším v sobě.
Podle nás si dokumentovala děti, které ten den napadla.
Při druhé prohlídce jsme v její garáži našli černý pytel.
Byl v něm kus papíru popsaný dost alarmujícími poznámkami.
Přečtu vám z něj citaci. Stojí tady:
„Vražedkyně. Vražda.“
„Nikdo se nedozví, co se stalo a proč.“
Vysvětlete mi je, Lucy.
Bez komentáře.
Proč jste napsala „vražedkyně“?
Bez komentáře.
Naznačujete tím, že vy jste vražedkyně?
Bez komentáře.
Povězte mi o:
„Nikdo se nedozví, co se stalo a proč.“
- Bez komentáře. - Co to znamená, Lucy?
Bez komentáře.
Bylo vidět, jak začíná chápat a jak jí dochází,
kam ty důkazy směřují.
Lucy, od vašeho odchodu z Nemocnice hraběnky z Chesteru
bylo na novorozenecké oddělení přijato
887 dětí narozených v 32. týdnu nebo později.
Žádné z těch dětí od vašeho odchodu nezemřelo
ani neprodělalo nečekané zhoršení stavu.
Chcete k tomu něco říct?
Bez komentáře.
Všechny důkazy, které máme v tuto chvíli k dispozici,
jasně ukazují, že jste jako jediná byla přítomná u všech 25 kolapsů
a u úmrtí 17 dětí. To naznačuje, že za vším stojíte vy.
Nikdo jiný, Lucy. Jen vy.
Lucy, jestli existuje vysvětlení, proč za ty události nemůžete,
máte poslední příležitost nám ho říct.
Bez komentáře.
Dobře.
Podle mých hodinek je právě 16:10.
Ukončuji výslech.
S Lucy Letbyovou jsme všechny ty případy podrobně probírali.
Teď nastal čas zhodnotit situaci a projít dostupné důkazy,
takže byla znovu propuštěna na kauci.
Bylo hrozné si představit, co asi Lucy ve vazbě prožívá,
když ji celé dny vyslýchají.
Chtěla jsem jí dát vědět, že jsem tady pro ni,
a hrozně mě trápilo, že jsem to nemohla udělat.
Ale nikdy jsem o její nevině nepochybovala.
V tu chvíli jsme v rámci vyšetřování
měli spoustu informací z výslechu a ze svědeckých výpovědí.
Měli jsme další znalecké posudky.
A když jsme je všechny systematicky uspořádali,
výsledek jasně ukazoval na Lucy Letbyovou.
Je nahoře?
Jo, myslím, že ano.
Dobrý den. To nic. Jsem od cheshirské policie. Dobře?
Lucy, můžu tady rozsvítit?
- Jo. - Chcete si sednout?
Jenom…
Lucy, poslouchejte mě. Jsem **** z cheshirské policie.
Zatýkám vás kvůli podezření z vraždy ****,
vraždy ****,
vraždy ****…
Slyšela jste mě, Lucy?
Teď se musíte obléct, ano?
Policistka vás odveze na policejní stanici v Chesteru.
Lucy, můžete se obléct?
Ta pouta jsou jenom pro přepravu.
Nejsou moc těsná?
Můžete se v nich trochu hýbat. Jenom zkontroluju, že je nesundáte.
Posaďte se, prosím.
Posunete se trošku?
O 24 HODIN POZDĚJI BYLA LUCY LETBYOVÁ OBVINĚNA.
OSM VRAŽD.
DESET POKUSŮ O VRAŽDU.
NA SOUDNÍ PROCES ČEKALA VE VAZBĚ 23 MĚSÍCŮ.
Zdravotní sestra čelí u soudu
obvinění ze zabití sedmi dětí na novorozeneckém oddělení.
Lucy Letbyová se starala o nejzranitelnější děti.
Přijíždí k soudu ve vězeňské dodávce.
Je obviněna z vraždy sedmi dětí a pokusu o vraždu deseti dalších.
Pořád si říkáte: „Pochopili jsme to správně?
Prověřili jsme důkazy dostatečně, aby obstály před soudem?“
Při úvodní řeči státní zástupce Nicholas Johnson vysvětlil porotě,
že kolaps a smrt 17 dětí nebyly náhodné tragédie.
Byly způsobeny obžalovanou.
Myslela jsem jenom na Lucy
a na to, co o ní budou lidé říkat a jak to bude snášet.
Připravit se na soud bylo dost náročné.
Každý den jsem musela myslet na Zoe.
Chtěla jsem pro ni spravedlnost,
ale nechtěla jsem k soudu jít zaujatá.
Věděla jsem, že Lucy Letbyová bude vypovídat,
takže ji uvidím tváří v tvář.
Měla na sobě světle šedý top a tmavě šedé kalhoty
a promluvila, jen aby potvrdila své jméno.
Bylo tam asi 50, 60 novinářů z celého světa,
kteří o případu psali.
Seděl jsem v první řadě, nejblíže Lucy Letbyové,
a odtamtud jsem celé soudní řízení sledoval.
Jenom úvodní řeč obžaloby na začátku procesu měla přes 90 stran.
Říkali, že Lucy Letbyová těm dětem ubližovala řadou různých způsobů.
Počínaje fyzickým poraněním v oblasti krku nebo žaludku.
Tvrdili, že jim vytahovala dýchací trubičky,
snižovala tak jejich saturaci kyslíkem
a tím způsobila zhoršení stavu.
Taky je překrmovala,
čímž jim nafoukla žaludek, který pak tlačil bránici k plicím
a zabraňoval dýchání.
Kreativně měnila metody, jenom aby dětem způsobila kolaps a smrt.
A to teď musela obžaloba dokázat.
Prokurátor Nick Johnson se posledních sedm měsíců
připravoval na případ Lucy Letbyové.
Teď má možnost ji přímo konfrontovat ohledně obvinění,
že zabíjela děti ve své péči nebo jim ubližovala.
Lucy Letbyovou jsem od Zoiny smrti viděla poprvé.
Seděla jsem tři metry od ní.
Občas se na mě podívala. Zírala na mě.
Kdykoli se to stalo, sklopila jsem zrak.
Atmosféra v soudní síni byla velmi napjatá.
Když vypovídala,
zdálo se, že si dobře vybavuje téměř všech 17 dětí,
kterým prý měla úmyslně ublížit, až na jedno.
Když se jí zeptali na Zoe,
odmlčela se a pak řekla, že si ji nepamatuje.
Celá síň udělala…
U soudu působila velmi věcně.
Údajně stejně jako u policejních výslechů.
Chceme se zeptat na ***.
Máme šest stran jejích lékařských záznamů,
na nichž stojí vaše jméno.
Dá se tedy říct, že jste byla zapojená do její péče?
Ano.
Řekněte nám, co se stalo ***.
Na tu si nevzpomínám.
Pamatujete si, že jste pomáhala s resuscitací?
Nevybavuju si to.
Před soudem jsem vypověděl, že Zoe byla stabilizovaná.
Nebyl důvod, proč by se měla tak náhle zhoršit, natož zkolabovat.
Podle klinických záznamů si všimli zvláštního zbarvení kůže,
jaké sestry ani lékaři nikdy neviděli.
A v krevním řečišti v těle našli vzduch. Tomuto jevu říkáme vzduchová embolie.
Je to, jako když se zavzdušní ústřední topení,
což zastaví oběh.
Prostudoval jsem literaturu
týkající se vzduchové embolie u novorozenců.
Mezi jinými i článek dvou kanadských lékařů,
Leeho a Tanswella, vydaný v roce 1989.
Pozorovali zvláštní zabarvení kůže,
které bylo následkem přítomnosti vzduchu v oběhu.
Víceméně to odpovídalo tomu,
co lékaři popisovali
u několika dětí v Nemocnici hraběnky z Chesteru.
Doktor Evans vyjádřil svůj názor
a obhájce se ohradil: „Tak moment.
Důvody komplikací u těch dětí byly přece různé.
Některé byly ve špatném stavu po porodu a jen se zhoršily,
jiné nedostaly adekvátní léčbu,
což přispělo k jejich kolapsu.
Nemáte dost důkazů, které by potvrdily injekci vzduchu.“
Porotě jsem vysvětlil, že děti na novorozeneckém
jsou napojeny na velmi sofistikovanou nitrožilní pumpu,
která zabraňuje vniknutí bublin do infuze.
Pokud se vzduch nemohl do krve dostat náhodou,
jediná další možnost je,
že to někdo udělal úmyslně.
Řekl jsem porotě, že podle mého názoru
bylo zhoršení stavu malé Zoe
důsledkem vstříknutí vzduchu přímo do krevního oběhu.
Podle doktora Evanse její kolaps odpovídá důsledkům vzduchové embolie
způsobené injekcí vzduchu do jejího oběhu ve chvíli,
kdy v místnosti nebyla její ošetřující sestra, ale vy.
Chápu.
Máte pro to nějaké vysvětlení?
Ne.
Poskytnuté důkazy dosvědčují,
že jste byla přítomna, když *** zkolabovala.
Souhlasí to?
Pracovala jste právě na jedničce spolu s další sestrou.
Ta z nějakého důvodu odešla.
Když to říká. Nevzpomínám si, kde přesně jsem byla.
Je nějaký důvod, proč si vybavujete podání léků, ale ne kolapsy, Lucy?
Ne, podání léků si pamatuji, protože jsem četla záznamy
a viděla u medikace svůj podpis.
Je to proto, že si podání léků pamatujete?
Protože jste v tu chvíli využila příležitosti k útoku…
Ne.
- …a vpravila do ní vzduch? - Ne.
- Ne? - Ne.
Poslouchat všechny ty detaily okolo Zoiny smrti
mě vážně zraňovalo.
Obžaloba vysvětlila, jak Lucy Letbyová vstoupila do místnosti
a vstříkla vzduch
do hadičky.
Díval jsem se na Lucy Letbyovou,
jak na to bude reagovat.
Ale nikdy na sobě nedala znát žádné rozrušení
z toho detailního popisu hrůz,
které měla spáchat.
Ani trochu. Vůbec nic.
Co podle nich měla dělat? Každý den tam brečet a štkát?
Neustále prohlašovat, že je nevinná?
To přece není realistické.
MĚLI JSME HROZNOU NOC. NAŠE PRÁCE JE NĚKDY TAK SMUTNÁ.
Lucy Letbyová psala po Zoině kolapsu kolegyním…
PŘIŠLI JSME O MALOU „ZOE“
…že holčička bohužel zemřela,
a podrobně popisovala i reakci jejích rodičů.
JE TO SMUTNÉ PRO VŠECHNY.
RODIČE JSOU ZDRCENÍ, TATÍNEK PLÁČE
Rodiče jsou zdrcení, tatínek pláče,
všichni jsou šokovaní a ona je otřesená.
NEMŮŽU O TOM MLUVIT, POŘÁD PLÁČU.
MUSÍM TO VYBREČET.
Bylo to v přímém rozporu s tím, jak tvrdila, že si to vůbec nepamatuje.
Ukázali jsme Lucy Letbyové její zprávy, aby si ty události připomněla.
JE TO SKVĚLÁ PRÁCE SE SPOUSTOU POZITIV.
ALE NĚKDY SI ŘÍKÁM, PROČ NĚKTERÉ DĚTI PŘEŽIJÍ…
Pořád trvala na tom,
že si další podrobnosti nevybavuje.
…A JINÉ NÁHLE ZEMŘOU?
Nepřipadá mi neobvyklé napsat kolegovi,
že někdo zemřel.
Nebo že je divné mu napsat,
že jste měli mizerný den.
ASI TO TAK MÁ BÝT…
Jsme pod velkým tlakem.
Můžete mít službu už třeba 14 hodin.
Pokud se dítě začne zhoršovat,
jako první to řeší sestra u lůžka.
Je to děsivé.
Zpracováváte to tak, že o tom mluvíte s kolegy.
Nechápu, jaký motiv se jí snažili podsunout.
PŘIPADÁ MI, ŽE TO JE PROSTĚ OSUD.
VŠECHNO MÁ SVŮJ DŮVOD.
SARAH A DAN JONESOVI CHESHIRE
Během procesu se Lucy ptali na její vyhledávání na Facebooku.
Lucy Letbyová se snažila vyhledat Zoiny rodiče
a oba si hledala i na Facebooku, což je neobvyklé.
Na Facebooku jste si 25. června vyhledala ****.
A opět 25. června jste pak hledala i *****.
Připouštíte, že jste si ta jména vyhledávala?
Nevybavuji si to, ale asi ano, pokud to tam je.
Hledala jste fotky těch dětí, Lucy?
Ne.
Podle obhajoby na tom hledání nebylo nic zlovolného.
V podstatě řekli: „Je prostě trochu zvědavá.“
- Nevíte, co jste hledala? - Ne.
V tomto případě byla celá řada nepřímých důkazů,
které při střízlivém pohledu nevypadaly pro Letbyovou příliš dobře.
Ale na zprávě kolegyni nebo vyhledávání na Facebooku
není nic nelegálního.
Aby její vinu nade vši pochybnost dokázal, potřeboval prokurátor něco konkrétnějšího.
Velká část důkazů v této kauze byla z medicínského hlediska komplikovaná.
Ale podle obžaloby existovaly ve dvou případech
nezvratné důkazy. Nezpochybnitelné.
„Máme záznam, že se to stalo, a ona to nemůže popřít.“
Dvěma dětem měla podle obžaloby Letbyová ublížit tím,
že jim podala inzulin, i když ho nepotřebovaly.
Aplikovat inzulin někomu, kdo ho nepotřebuje,
je extrémně nebezpečné. Může způsobit kóma nebo i smrt.
Člověk, který mu podal inzulin,
věděl, že ho to ohrozí na zdraví
a může způsobit i smrt nebo nevratná a velmi závažná poškození.
Souhlasíte s tímto tvrzením?
Ano.
Obhájce Lucy Letbyové
musel u soudu připustit, že to bylo provedeno úmyslně.
Na oddělení někdo trávil lidi,
ale musel to být někdo jiný.
I Lucy Letbyová uznala,
že byl dětem podán umělý inzulin, který způsobil jejich kolaps.
Někdo to musel udělat.
Když se Lucy zeptali, jestli uznává,
že byl v těle dítěte syntetický inzulin,
předložili jí k tomu důkazy. Nemohla to neuznat.
Ale jako by se ji tím snažili přimět, aby řekla: „A udělala jsem to já.“
Lucy Letbyová měla v daných situacích službu.
A její podpis byl navíc na kritických lécích,
například i na výživovém vaku,
který byl podle našich expertů kontaminován inzulinem.
Potvrdila jste, že na předpisu pro ten vak je váš podpis.
Přidala jste…
- Ne. - …do těch výživových vaků inzulin?
Ty výživové vaky byly skladovány ve stejné zamčené lednici jako inzulin.
A Lucy Letbyová měla k této lednici klíče.
Lucy Letbyová měla k těmto zločinům jasnou příležitost.
Mohla to být náhoda, nebo úmysl,
a obžaloba od začátku tvrdila, že to byla úmyslná sabotáž.
Obhájci Letbyové měli problém to vyvrátit.
Když se podíváte na všechny předložené důkazy,
objektivně to nemohl být nikdo jiný.
Ptám se znovu, podala jste mu inzulin?
- Ne. - Podle expertů to někdo udělal.
- Starala jste se o něj. - Nepodala.
- Víte, kdo to byl? - Ne.
Porota měla důkazy,
že jedno z dětí bylo úmyslně otráveno nějakou látkou.
Polopaticky řečeno,
byl to prostě nezvratný důkaz.
Když hodnotíme charakter Lucy Letbyové,
je spravedlivé říct, že kousek skládačky chybí.
A tím je odpověď na otázku: „Proč se to všechno stalo?“
Jedna věc docela budila pozornost,
a to lístky s poznámkami, které se našly při prohlídce.
Ty poznámky jsou fascinující.
Vypadají jako obraz Jacksona Pollocka,
jenom se slovy.
Není tam žádné prázdné místo. Jsou vyplněné slovy a větami.
Vytváří matoucí obraz.
„Zabila jsem je.“
„Jsem zlá. Udělala jsem to.“ Poměrně šokující tvrzení.
Co ji vedlo k tomu, aby to napsala?
Co mohla udělat,
aby začala věřit, že je zlá?
Zapsala jste si: „Jsem zlá. Udělala jsem to.“
„Nezasloužím si žít.“
„Zabila jsem je úmyslně.“
„Jsem hrozný, zlý člověk.“
Vysvětlete nám to, prosím.
Bez komentáře.
V tu chvíli každého napadne: „Hotovo.
Tohle je konec.
Spáchala ty zločiny a písemně se k nim přiznala.“
Nikdy nepochopím,
proč obhajoba nepředvolala vlastní znalce.
Soudní znalec obžaloby si říkal, co se mu zachtělo,
ale Lucy podle mě neměla nikoho,
kdo by se jí zastal a řekl: „Mohlo to být i takhle.“
Porota v procesu se sestrou Lucy Letbyovou
se odebrala k poradě o verdiktu.
Čekání na verdikt pro mě bylo
stresující.
Cítila jsem se bezmocně.
Pořád jsem jí říkala:
„Až to skončí,
až vyjde najevo pravda
a oni zjistí, že udělali chybu,
podnikneme tohle. Tady mám plán, co budeme dělat.“
Jsou dvě možnosti.
Buď je nevinná
a je nebohá oběť justičního omylu,
které se převrátil naruby celý život,
nebo je sériová vražedkyně dětí.
V sázce je úplně všechno.
Máme pro vás čerstvé zprávy.
- Lucy Letbyová byla shledána vinnou… - …z vraždy…
…sedmi novorozenců a pokusu o vraždu dalších šesti…
Vypočítavá, zákeřná,
krutá a zbabělá sériová vražedkyně Lucy Letbyová.
Zastínila i Myru Hindleyovou a Beverley Allittovou
a stala se nejhorším vrahem dětí v moderní britské historii.
Po desetiměsíčním procesu byla Letbyová shledána vinnou.
O bezcitnější ženské jsem v životě neslyšela.
Největší sériová vražedkyně dětí moderní doby.
Neuměla jsem si představit, proč tak rozhodli.
A když mi konečně došlo, co se stalo,
strašně jsem se o ni bála.
Cítila jsem úlevu a radost
a pak najednou bezmoc,
protože teď to byla pravda a už jsem tomu nemohla uniknout.
V našem týmu jsme žádné nadšení nebo uspokojení nepocítili.
Pro ty rodiny to prostě znamenalo
jen naprosto traumatický a hrozný konec.
Lucy Letbyová,
protože závažnost vašich činů je extrémně vysoká,
strávíte zbytek života ve vězení.
Cítila jsem, že se své dceři potřebuju omluvit.
Cítila jsem, že jsem jako máma selhala.
Když se tohle dělo,
spala jsem a…
Během celého toho bolestivého porodu…
jsem byla vzhůru,
a když mě potřebovala, nebyla jsem u ní.
Tohle je něco, co…
si neodpustím.
ZÁŘÍ 2024
Případ Lucy Letbyové jsem sledoval od okamžiku zatčení až do konce
a jako advokát jsem byl velmi znepokojen.
Musíme si uvědomit,
že ji nikdo neviděl dělat něco špatného.
Neměli tam kamerový systém.
Neměla motiv.
Žádný.
Vítám advokáta Marka McDonalda. Dobré ráno.
Dobrý den.
Co si o tomhle velmi komplikovaném a emočně náročném případu myslíte?
Je komplikovaný a velmi emotivní,
ale vlastně navazuje na řadu odsouzení,
která se odehrála u nás i v cizině.
A mnohá z těch odsouzení byla později označena za justiční omyly.
Všechny hypotézy, které soudní znalci předložili,
byly jen teorie.
Porota slyšela všechny důkazy.
- Rozhodla se takto. - A možná se spletla.
Bylo to poprvé,
kdy někdo veřejně prohlásil: „Tak počkejte.
V tomhle případu je něco opravdu špatně.“
Po tom rozhovoru mě oslovili Lucyini rodiče.
Byli zoufalí.
Neměli se na koho obrátit a požádali o pomoc mě
a já souhlasil.
Tak jsem se tím případem začal zabývat.
Obhajoba nepředvolala žádného soudního znalce.
Netuším proč.
Možná si prostě mysleli,
že ta obvinění jsou absurdní a znalec nebude potřeba. Já nevím.
Ale měli ho předvolat.
Když jsem byl případem pověřen, slyšel jsem pouze jedinou verzi.
Její odsouzení nikdo nezpochybňoval.
Letbyová byla vinná.
Vycházely noviny s velkým nápisem „zlá“.
Ale věděli, že argumentace obžaloby měla své slabiny.
Několikrát během procesu zmínili načmárané poznámky
s Lucyinými myšlenkami.
„Jsem zlá. Udělala jsem to.“
Tuhle větu měly další den na titulní stránce všechny noviny.
Ale co už se na přední strany nedostalo, byly poznámky, které tomu odporovaly.
Slova jako „pomluva“,
„diskriminace“,
„viktimizace“,
„bastardi“.
Lucy, dost mě znepokojuje, co jste napsala
a jaké činy by to mohlo implikovat.
Řeknete nám k tomu něco?
Napsala jsem to, protože se mi všechno hroutilo.
Tehdy jsem zjistila, že mě odvolali z oddělení.
Měla jsem pocit, že z toho viní moje postupy.
Že jsem jim neúmyslně ublížila skrze to, jak dělám svoji práci,
a z toho jsem pak měla výčitky.
NENÁVIDÍM SE
Chcete nám vysvětlit něco z toho, co jste napsala?
CÍTÍM SE HROZNĚ OSAMĚLE
Obviňovala jsem se.
Ne proto, že bych to udělala.
Ale proto, jak jsem se cítila kvůli lidem okolo.
ZABILA JSEM JE
UDĚLALA JSEM TO
Udělala jsem pro ty děti, co šlo,
ale lidé pak tvrdili, že moje postupy nebyly adekvátní
nebo že jsem jim něco provedla, a já se s tím neuměla vyrovnat.
Už jsem tady nechtěla být.
Dále píšete: „Nemám slov. Nemůžu dýchat. Soustředit se.“
Měla jsem pocit, že se všechno…
vymyká kontrole. Nevěděla jsem, co si o tom myslet
ani co bude dál nebo co mám dělat.
Jako by se mi vedení i můj tým snažily podsunout,
že jsem to udělala já.
Naznačoval to někdo konkrétní?
Jo, několik lékařů.
Můžete uvést důvod, proč by vám chtěli ublížit…
nebo na vás svést vinu?
Napadlo mě, že se na mě možná snaží hodit vinu za někoho jiného.
Když Lucy Letbyovou odvolali ze služby,
nabídli jí poradenství a podporu v rámci ergoterapie
v Nemocnici hraběnky z Chesteru.
Tam jí řekli, aby si v rámci terapie zapisovala své myšlenky a pocity.
Ty věty vůbec nebyly doznání.
Pokud budeme věřit, že ty poznámky psala
krátce po svém odvolání z oddělení,
je její verze událostí věrohodná.
Když mluvíte o zdrcujícím strachu a panice,
čeho jste se bála?
Že si budou myslet, že jsem něco provedla.
Dobrá, a co by se stalo, kdyby si to mysleli?
Že se stane tohle.
- Chápu. - Že se do toho zapojí policie.
- A to se stalo? - A že přijdu o práci.
A vaše práce vás bavila?
Jo.
Zbožňovala jsem ji.
Dobře.
Z pohledu obhajoby to byla sestra oddaná svému povolání,
které zabránili dělat milovanou práci
a která byla psychicky rozrušená a zdrcená.
Ten nápis na lístku v mnoha ohledech vystihuje všechny složitosti případu.
Na první dojem
vypadá prostě a jednoduše jako přiznání.
Ale když se ponoříte hlouběji,
tak jednoduché to není.
Až do procesu a rozsudku
jsem Lucy psala a ona mi odpovídala.
Snažila jsem se být pozitivní.
A pak jsem nevěděla, co říct.
„Maisie, neumím svoji situaci ani popsat slovy,
ale je pro mě důležité a úžasné vědět, že i přesto mám tvoje přátelství.
Mám vlastní pokoj a záchod.
Můžu se každý den sprchovat a jít ven na procházku.
To je pro mě moc důležité, i když bývá trochu chladno.
Chybí mi Tigger a Smudge.
Trápí mě, že nechápou, proč nejsem s nimi.
Musí si myslet, že jsem hrozná máma.
Naši se o ně dobře starají a nepochybně je rozmazlujou.
Snažím se za každou cenu zůstat silná a pozitivní.
Jsem odhodlaná to zvládnout. Nevzdám se.“
Omlouvám se.
V létě roku 2024 se stalo něco neskutečného.
Novinář amerického časopisu New Yorker
detailně rozebral všechna potenciální pochybení v procesu
a přesunul pozornost od Lucy Letbyové
k samotné nemocnici.
Tenhle článek zasel semínko pochybností
a položil zásadní otázku:
„Byla tato jednotka schopná plnit svůj účel?
A nestala se Lucy Letbyová obětním beránkem?“
To oddělení bylo v krizi.
Sestry na konci směny ze stresu plakaly,
protože byly přepracované,
protože měly na oddělení příliš mnoho dětí
a málo personálu a zdrojů na jeho řízení.
Asi tak jednou týdně mě nechávali samotnou s vysoce rizikovým miminkem.
Říkali mi: „Pravděpodobně bude v pořádku,
ale kdyby náhodou zmodralo, zavolej.“
Praktikantka by s takovým dítětem nikdy neměla zůstat sama.
SMĚNY NA NOVOROZENECKÉM ODDĚLENÍ
K nejpřesvědčivějším argumentům obžaloby, zejména v úvodní řeči,
byl soupis služeb s písmeny X v celém jejím sloupečku.
Účel byl jednoduchý. Pro porotu je to přesvědčivý důkaz.
Mohli říct, že byla vždycky u toho, když se něco pokazilo.
Ale faktem je, že to byla velmi malá jednotka
a ona dělala směny navíc.
Taky víme, že Lucy absolvovala doplňkové kurzy,
takže měla vyšší kvalifikaci než ostatní sestry,
a tedy dostávala na starost ty nejvíce nemocné děti.
Takže mi vlastně připadá,
že by bylo divné, kdyby tam v případě potíží nebyla.
Během procesu obžaloba porotě stále opakovala:
„Když Lucy Letbyovou odvolali, děti přestaly umírat.“
Ale ve stejnou dobu, kdy Lucy postavili mimo službu,
bylo oddělení přeřazeno na nižší úroveň,
takže přijímalo mnohem méně vážně nemocných dětí.
A tedy přirozeně klesla i úmrtnost.
Vnímal jsem jako nezbytné poukázat na pochybení, ke kterým došlo.
Ale aby to bylo možné, musel jsem změnit narativ.
Vítám tu teď Marka McDonalda.
Připojil se k nám Mark McDonald.
Myslím, že mám dost důkazů k tomu,
abych vyjádřil vážné pochybnosti.
Najednou to nabírat na obrátkách.
Lucy Letbyová byla odsouzena za vraždy sedmi dětí
a pokus o dalších sedm, což je podle mě jasný justiční omyl
soudního systému, který nezvládl vyhodnotit
bezpochyby obtížně pochopitelné statistické a medicínské důkazy.
Jádrem argumentace obžaloby byl doktor Dewi Evans.
Byl to jejich hlavní soudní znalec.
On hned na začátku viděl lékařské záznamy
a přišel s původní hypotézou,
jak každé dítě podle jeho mínění onemocnělo či zemřelo.
Všechno se točilo kolem něj
a jeho důvěryhodnosti jako soudního znalce.
Během procesu se stala nesmírně pozoruhodná věc.
Soudce odvolacího soudu poslal e-mail soudci, který vedl proces,
a v něm velmi důrazně doktora Dewiho Evanse kritizoval za to,
že svoje expertní výpovědi upravuje podle toho,
kdo si ho předvolá.
Zkrátka že je zaujatý.
Proč by zkušený soudce, který se na procesu nepodílí,
psal soudci zodpovědnému za případ o svých vážných pochybnostech
ohledně spolehlivosti doktora Dewiho Evanse?
Jenže problém byl ten, že odvolací soud došel k názoru,
že doktor Dewi Evans spolehlivý je.
Musel jsem tedy zjistit,
jestli je pravda to, co tvrdí.
Nepotřeboval jsem člověka,
který se stal expertem, protože si přečetl knihu.
Potřeboval jsem autora té knihy.
ALBERTA, KANADA
Měl jsem spoustu práce se sklizní na farmě,
když mi v telefonu vyskočil e-mail.
Byl od právníka z Velké Británie.
Článek o vzduchové embolii, který jsem napsal v roce 1989,
posloužil k odsouzení zdravotní sestry ve Velké Británii.
Doktor Shoo Lee byl pro nás naprosto zásadní.
Byl to jeho článek, jeho výzkum.
Pokud nebyl správně interpretován,
znamená to, že se doktor Dewi Evans mýlil?
Měl jsem obavy,
protože jestli někdo můj článek mylně interpretoval,
měli jsme velký problém.
Prošel jsem si důkazy a zjistil jsem, že změna zbarvení kůže,
kterou popisují, neodpovídá změnám, které svědčí o vzduchové embolii.
To, co popisovali,
byla změna barvy kůže, která se objevuje v reakci na hypoxii, nedostatek kyslíku.
Je tedy možné, že odsouzení bylo chybné.
Dělalo mi to starosti.
Jedna mladá žena může prožít život ve vězení
a zemřít v něm z nesprávných důvodů.
Řekl jsem Marku McDonaldovi, že mu s případem pomůžu
a že svolám 14členný panel nejlepších odborníků z celého světa,
jejichž odbornost a důvěryhodnost je naprosto neotřesitelná.
Naším cílem bylo podrobně popsat
příčiny smrti nebo zranění u každého jednotlivého případu.
Pan McDonald zastupuje klientku a odvádí svoji práci.
Vždy jsme říkali, že pochybnosti vítáme,
podle mě jsou potřeba.
Takže jsme na jejich zjištění byli zvědaví.
ÚNOR 2025
Když jsem letěl do Londýna, cítil jsem obrovský tlak.
Měli jsme předložit stanoviska komise,
která budou mít ohromný vliv na výsledek celého případu.
Nejen pro Lucy Letbyovou,
ale i pro rodiny, veřejnost a celý soudní systém.
Jsme obklíčeni.
Dobrý den všem.
Jste naprosto přesvědčený, že byla odsouzena nevinná žena?
Ano, jsem.
- Díky za váš čas. - Musíme začít.
Dobře, začneme trochu dřív, když už vás tu pár je.
Chceme vám předložit zprávu,
která vznikla na základě
myšlenky doktora Shooa Leeho. Ten právě sedí vedle mě.
A teď bych vám ho rád představil.
Toto je hvězda dnešní show.
Děkuji.
„Toto je hvězda dnešní show.“
Tohle není show.
On není žádná hvězda.
Tohle není žádný důvod k úsměvu.
Aby politik někoho při takové příležitosti představil takhle,
je nechutná drzost.
Pokud to stručně shrnu,
při hodnocení daných zdravotních problémů
jsme zjistili, že anamnézy byly neúplné.
Stav některých dětí byl špatně diagnostikován,
na oddělení nebyl dostatek vhodně vyškolených pracovníků
a byl problém v případě potřeby sehnat lékaře.
Profesor Lee jasně vyjádřil,
že žádnému z těch dětí nebylo ublíženo úmyslně
a že k jejich kolapsu nebo k úmrtí vedla nedostatečná zdravotní péče.
Je to frustrující, protože v té kritice se ukrývá pravdivé jádro.
Měli jsme málo zaměstnanců.
To platí na většině nemocničních oddělení v NHS.
Ale stejný personální tlak jsme pociťovali i před rokem 2015 a 2016.
Ale tehdy jsme více úmrtí nezaznamenali.
Takže obvinit kolegyni, což je samo o sobě hrozná věc,
z toho, že možná zabíjela děti nebo se o to pokoušela,
je ten nejhorší možný způsob,
jak zakrýt problémy a nedostatky na novorozeneckém oddělení.
První věc, na kterou jsem se zaměřil,
byla míra přežití novorozenců v Chesteru předtím,
než začala ta úmrtí a kolapsy.
A tehdy byla míra přežití stejně vysoká jako oficiální čísla
pro Anglii a Wales.
Tohle nebyla jednotka v krizi.
Museli resuscitovat dítě pomocí…
Prošli jsme případy postupně jeden po druhém.
Tvrdí se, že čtvrté dítě
bylo po porodu a přijetí na JIP stabilizované.
To dítě nebylo stabilizované, jak tvrdí expert obžaloby.
Nevarovali mě, že se bude mluvit o mé dceři.
Dítě se narodilo předčasně a dlouhou dobu po prasknutí plodové vody.
Pokud praskne plodový vak,
může dojít k infekci.
Matka by měla okamžitě dostat antibiotika,
aby bylo dítě před infekcemi chráněné.
V tomto případě se to nestalo.
Jakmile mi praskla voda,
měli mi dříve podat antibiotika.
Zklamali mě. Zklamali Zoe.
Ale každý doktor, sestra i expert jasně potvrdili,
že se Zoe zlepšovala,
byla čím dál zdravější a silnější.
Antibiotika byla podána pozdě
a opozdila se i léčba dechové tísně.
Pro vzduchovou embolii jsme žádné důkazy nenašli.
Já s doktorem Leem nesouhlasím.
Nepředložil žádné nové důkazy,
pouze představil nový názor.
Rozhodnutí poroty
bylo schváleno třemi významnými a zkušenými soudci odvolacího soudu.
Tím by to podle mě mělo skončit.
Náš panel tedy došel k závěru,
že neexistují žádné lékařské důkazy, který by ukazovaly na úmyslné pochybení
v kterémkoli ze 17 posuzovaných případů.
Zdravotnická péče v této nemocnici trpěla vážnými nedostatky.
Na novorozeneckém oddělení
špatně fungovala týmová práce a mezioborová spolupráce.
Sečteno a podtrženo, dámy a pánové, nenašli jsme žádné vraždy.
Pokud nedošlo k vraždě, není ani žádný vrah.
Proč tedy byla Lucy Letbyová ve vězení?
Vražedkyně dětí, nebo oběť?
Jak vidíte, zájem o tento případ zachvátil nejen Spojené království.
Pokud to nebyla ona,
pak v té nemocnici zjevně bylo něco jiného,
co bylo od základu špatně.
Těším se na vaše názory. Máte pochyby o vině Lucy Letbyové?
Ta tisková konference všechno změnila.
Lidé už jenom nečinně nepřihlíželi.
Prosím řekněte, že nejsem jediná, kdo dneska přemýšlí o Lucy Letbyové
a o tom, že možná byla odsouzena neprávem.
Najednou už nebyla zosobněním zla,
andělem smrti.
Najednou se lidé ptali:
„Je Lucy Letbyová nevinná?“
Ne, lidi. Podle nás ty děti nezabila.
Jde mi z toho hlava kolem.
Podle dokumentů měli sérioví vrazi
často divnou minulost, zabíjeli zvířata.
Nebyli jako Lucy Letbyová. Myslím, že to neudělala.
Někteří lidé tvrdí,
že to byla vendeta nás lékařů proti Lucy Letbyové.
Kde pro to máte důkazy?
TVRDILI, ŽE TO MIMINO BYLO V POŘÁDKU. URČITĚ LHALI.
Na internetu mě obvinili z vraždění dětí,
což je šokující.
BYL TO HON NA ČARODĚJNICE
Cítím dvojí vinu.
Vinu, že jsme těm dětem nepomohli,
a úplně malý stín pochybností, jestli jsme chytili správného člověka.
Kdyby čistě náhodou došlo k justičnímu omylu.
Já si nemyslím, že to byl omyl.
Ale člověk si říká,
že ji při tom nikdo neviděl.
V posledních letech jsem hodně přemýšlela,
jestli se mi ukazovala v jiném světle než ostatním.
Vždycky budete pochybovat, protože i když lidi znáte dobře,
nikdy je nemůžete poznat do detailu.
Pořád můžou existovat věci, které o nich nevíte.
Ale pokud neuvidím skutečné přímé důkazy,
neuvěřím tomu.
Vím, že si lidi myslí, že podporuju vražedkyni dětí.
Ale je to moje kamarádka a teď je ve vězení.
Nadosmrti.
Doktor Shoo Lee a jeho experti dokončili svoji zprávu
a já ji předal Komisi pro přezkum trestních případů
neboli CCRC,
která ji doufám pošle zpět odvolacímu soudu
s doporučením proces obnovit.
Mladá žena může být ve vězení za zločiny, které nespáchala.
Je to obrovská zodpovědnost,
protože je to zároveň pravděpodobně Lucyina poslední šance.
Je snadné, když padouch je padouch
a vypadá a chová se jako padouch.
To není Lucy Letbyová.
To ale neznamená, že není schopná spáchat to, za co byla odsouzena.
Na tom případu je zajímavé velké množství nepřímých důkazů.
JSEM ZLÁ, UDĚLALA JSEM TO.
Samy o sobě nedokazují,
že je chladnokrevná vražedkyně.
Ale když je poskládáte dohromady,
nebude divu, když vás napadne:
„Pokud je tahle žena nevinná,
tak má vážně velkou smůlu.“
Několik dní jsme vás podrobně vyslýchali a do hloubky s vámi probírali
vaši účast na vraždách a pokusech o vraždu 17 dětí,
kterou neustále popíráte, Lucy.
Chcete k tomu ještě něco říct?
Nechci.
Nikdo nechce rodinám říkat, že jim někdo zavraždil dítě.
Jediný, kdo opravdu ví, proč všechny ty hrozné věci udělala,
je samotná Lucy Letbyová.
Ve veřejném prostoru se teď vede obsáhlá diskuze,
ale já za vyšetřováním a hledáním odpovědí stojím.
Ale hlavně soucítíme s rodinami, které to musí sledovat
a potýkat se s řadou zraňujících domněnek ohledně svých dětí.
Tohle se překonat nedá.
Cítíme smutek,
ale taky naději a lásku, kterou pro ni máme.
Nakonec jsme pořád naživu
a já chci být vděčná
a vážit si toho, co mám.
Našla jsem sílu, abych to zkusila znovu.
S manželem máme krásného syna.
On je náš důvod žít.
Odjakživa s ním o Zoe mluvím.
Ví, že zemřela, když byla miminko.
Ví, že je v nebi.
Prošli jsme bouří za bouří
a ještě není konec,
ale chci to zvládnout.
BRITSKÁ VLÁDA V ŘÍJNU 2023 ZAHÁJILA ŠETŘENÍ,
KTERÉ MĚLO PŘEZKOUMAT UDÁLOSTI V NEMOCNICI
A JEJICH DŮSLEDKY PRO PROCES A ODSOUZENÍ LUCY LETBYOVÉ.
VE STEJNOU DOBU CHESTERSKÁ POLICIE
SPUSTILA VYŠETŘOVÁNÍ KORPORÁTNÍHO ZABITÍ V NEMOCNICI.
ZŘIZOVATEL NEMOCNICE ODMÍTL VĚC KOMENTOVAT S ODVOLÁNÍM NA PROBÍHAJÍCÍ VYŠETŘOVÁNÍ.
V ČERVENCI 2025 POLICIE DODALA NOVÉ DŮKAZY TÝKAJÍCÍ SE DALŠÍCH 9 DĚTÍ.
20. 1. 2026 CPS OZNÁMILA, ŽE DALŠÍ ŽALOBU NA LETBYOVOU NEPODÁ.
BÝVALÝ OBHÁJCE LETBYOVÉ BEN MYERS ODMÍTL ZDŮVODNIT,
PROČ BĚHEM PROCESU NEPŘEDVOLAL EXPERTY.
Překlad titulků: Veronika Kubíčková