Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
NOEN MEDVIRKENDE HAR BLITT FORVRIDD DIGITALT FOR Å FORBLI ANONYME.
NAVNENE OG STEMMENE DERES HAR BLITT ENDRA. ZOES NAVN ER ENDRA AV IDENTITETSHENSYN.
Politiet. Simon Blackwell fra Cheshire. Kan vi komme inn? Må snakke med deg.
- Kom inn. - Takk. Beklager at vi kommer…
- Kom igjen. - Nei. Ikke igjen! Nei!
- Jeg forklarer alt. Kom. - Nei! Jeg kan ikke!
Ja, det er opprørende. Sjekk ovenpå.
- OK. - Å nei.
- Lucy? - Ja.
Nå kommer jeg inn, OK?
- Går det bra? - Ja.
Hei. Beklager at vi kommer og vekker deg.
Jeg er **** fra Chester MIT, etterforskningsavsnittet.
Du er herved arrestert, mistenkt for overlagt drap og drapsforsøk.
Du trenger ikke å si noe, men alt du sier, kan bli brukt som bevis i retten.
Jeg forstår at dette kommer som et sjokk.
Nå må du stå opp og kle på deg, Lucy.
- Bare bli med meg ned. - Ja.
- Får jeg gå til katten? - Vent her litt.
Hei, du.
- Dere forstår at jeg ikke har gjort det? - Ja!
- Vi vet det! - Det går bra. Ta vare på pusene.
Bare gå inn, mamma, ikke…
Ikke se, mamma. Bare gå.
- Bare gå inn, mamma. - Hopp inn.
En kvinnelig helsearbeider ble i dag varetektsfengslet…
…mistenkt for å ha drept åtte spedbarn…
…og for å ha forsøkt å drepe ytterligere seks.
Vi har gjennomgått bevisene fra sak til sak
og gitt deg mulighet til å forklare deg om alle forhold.
Det var utenkelig at den unge sykepleieren som vi satt med,
var i stand til å skade sårbare spedbarn.
Du skrev en lapp. Der sto det: "Jeg er ond. Jeg gjorde dette."
Det er den typen sak man ser én gang per generasjon.
Den omfatter 17 spedbarn i 13 familier.
Hvis det har seg sånn at du ikke var delaktig i spedbarnas kollaps og dødsfall,
hvorfor skrev du helt tydelig at du påtok deg ansvaret, drepte dem med vilje?
Ingen kommentar.
Den unge sykepleieren ingen ville ha mistenkt.
Av de mest effektive barneseriemorderne i Storbritannias historie.
Lucy Letby er funnet skyldig…
…i å ha drept sju nyfødte barn.
Men drepte virkelig den beskjedne sykepleieren spedbarn hun skulle passe på?
Et panel med internasjonale medisineksperter…
…vurderte journalene i dag.
Funnene deres strider mot alt som kom fram i retten.
Kort sagt, mine damer og herrer, fant vi ingen tegn til drap.
Muligens noe av det sprøeste innen sannkrim jeg har hørt.
Hun er den mest produktive barneseriemorderen noen gang.
- Tror ikke hun gjorde det. - Historien er tragisk og skremmende.
Hun er uskyldig. Løslat henne.
Er hun skyldig, eller er faktisk denne kvinnen uskyldig?
ETTERFORSKNINGEN AV LUCY LETBY
ET UNIKT INNBLIKK I CHESHIREPOLITIETS ETTERFORSKNING
OG TIDLIGERE UPUBLISERTE VIDEOER.
Avhøret blir tatt opp. Hvert ord som blir sagt, blir tatt opp.
- Presenter deg. - Lucy Letby.
- Fødselsdato? - Fjerde i første 1990.
Avhøret er din mulighet til å gi dine svar til punktene du er mistenkt for.
Hvis du er uskyldig og har rimelige forklaringer, forsvar eller alibi,
ser vi etter bevis i din favør.
- Vi skal ikke dømme deg. Forstår du det? - Ja.
OK.
Vi avhørte Lucy Letby over flere timer.
ETTERFORSKNINGSLEDER
Først stilte vi mange åpne spørsmål
om hva som skjedde ved babysengene.
Fortell meg hva som skjer når et spedbarn blir matet første gang.
Legene sier ifra når de mener at barnet kan ta imot føde.
Ja.
- Da mates de gjennom nasogastrisk sonde. - OK.
Når det gjelder premature spedbarn,
foretrekker vi å enten gi brystmelk eller donorbrystmelk.
Man gir sjelden morsmelkerstatning til så små barn.
Hun framsto som en kompetent sykepleier
som visste hvordan man tok seg av disse spedbarna.
Men da vi boret i hvorfor et spesifikt spedbarn hadde kollapsa,
ble hun mye mer vag i svarene sine.
Vi skal snakke om ***.
Klokka 16.01 den 20. juni 2015
ble hun født med keisersnitt og overført til nyfødtavdelinga.
Klokka 4.25 den 22. juni 2015 ble *** erklært død.
Kan du fortelle oss noe om hva det var som skjedde med henne?
- Jeg husker egentlig ikke ***. - OK.
Spedbarnet Zoe kollapsa ved tre ulike anledninger på én nattevakt.
Vi visste at Lucy Letby var der, så hvorfor klarte hun ikke å huske noe?
Du husker ingen kollaps eller å ha vært med på noe av omsorgen?
Nei.
TRE ÅR TIDLIGERE
Tre uker før termin våkna jeg, og da hadde vannet gått.
DIGITALT ANONYMISERT Nå kom babyen.
På sykehuset ble jeg skrevet inn, og en skanning bekrefta at alt var i orden.
ZOES MOR
Vi var klare til å møte lille Zoe.
Men det skulle ikke bli så enkelt.
Fødselen varte i 60 timer.
Jeg kjente at noe ikke stemte,
så derfor ba jeg innstendig om keisersnitt.
Legen løftet Zoe opp over lakenet, men det så ut til at hun slet med å puste.
Hun måtte til nyfødtintensiven.
Det var tøft å se henne i kuvøsen.
Jeg kunne ikke ta henne ut, men jeg fikk holdt hånda hennes.
Hun var veldig skjør, så liten og helt nydelig.
Nå hadde jeg blitt mor.
Legene sa at hun svarte veldig bra på behandlinga,
hun svarte som forventa,
og at… de ikke var bekymra for noe.
Jeg sov da en sykepleier slo på lyset. Hun sa: "Du må komme med en gang."
Hva skjer, sa jeg. "Vi har ikke tid. Vi må dra."
Jeg ble trilla ned en lang korridor og tenkte: "Hva er det som foregår?"
Panikken i rommet var til å ta og føle på.
Legen prøvde alt for å holde hjertet hennes i gang.
Han nekta å gi seg. Jeg ville at han skulle kjempe videre.
Men den andre legen la hånda på skuldra hans
og sa: "Nå må du stoppe. Gi slipp på henne."
Legen holdt fortsatt Zoe, men slutta med det han hadde drevet med.
Det var det. Da var det over.
Det var over.
Ektemannen min og jeg brøyt sammen, og…
Jeg… Vi sa: "Hva er det som skjer? Hva var det som skjedde nå?"
Det gikk jo bra med henne…
Jeg var rett og slett så sint, trist og forvirra, og så…
Ja.
Da Zoe døde, visste vi ikke hva som hadde skjedd.
Hun hadde blitt bedre. Det var ikke forventa at hun skulle dø.
Hvorfor var tilstanden forverra? Hvorfor fungerte ikke gjenoppliving?
En enda større bekymring var at Zoe var tredje spedbarn som døde
på litt over to uker.
Noen av spedbarna hadde et merkelig utslett
og svarte ikke på gjenoppliving vi mente burde fungere.
Bekymringen var hvorfor tre spedbarn døde i løpet av så kort tid.
Gikk vi glipp av noe som foregikk i avdelinga?
Vi hadde håpet at de tre dødsfallene bare skyldtes uflaks,
men det fortsatte bare.
Flere spedbarn døde, og mye oftere enn noen gang før ved vår avdeling.
Da 16. februar kom, hadde ni spedbarn dødd fram til da.
Det ble svært skremmende dager fylt av bekymring.
Noen av spesialistene ba om hastemøte med HMS-avdelinga
og avdelingslederen for sykepleierne ved sykehuset,
men de framsto ikke særlig bekymra.
Vi hadde aldri støtt på noe sånt før, vi visste ikke hva vi skulle gjøre.
I juni 2016 måtte vi ta grep
etter ytterligere to dødsfall vi ikke kunne forklare.
Da sto vi overfor 13 uventede dødsfall.
På mine 21 år som spesialist hadde jeg aldri opplevd liknende.
Der og da forsto vi at noe måtte gjøres.
MAI 2017
En sein kveld satt jeg på hovedkvarteret,
og da fikk jeg tre ulike rapporter fra Countess of Chester-sykehuset.
De dokumenterte en brå økning i tallet på spedbarnsdødsfall
og multiorgansvikt på nyfødtavdelinga.
Mellom juni 2015 og juli 2016 var det 13 som døde.
Det mest foruroligende vi fikk fra klinikerne og legene,
var at flere av dødsfallene og multiorgansviktene ikke lot seg forklare.
Jeg ble fortalt at en ansatt hadde blitt overført vekk fra avdelinga.
Først tenkte jeg at det kanskje var litt tidlig å prøve å finne en mistenkt.
Det kunne være mange legitime forklaringer på at så mange spedbarn hadde dødd.
Ble det gjort feil ved sykehuset?
Fantes det en smittsom sykdom ute av kontroll?
Eller kunne spedbarna ha dødd naturlig?
Vi hadde behov for å forstå de medisinske omstendighetene
spedbarna hadde vært gjennom.
Så vi måtte finne uavhengige, troverdige medisinske eksperter
som kunne gjøre en objektiv vurdering av spedbarna som kollapsa helt uventa.
En morgen satt jeg hjemme og oppdaga en artikkel
om at Cheshire-politiet etterforska en nyfødtavdeling
etter flere spedbarnsdødsfall. Det var interessant, tenkte jeg.
"Høres ut som en sak for meg."
Jeg hadde opparbeida meg over 30 år med ekspertise og erfaring med syke spedbarn.
Jeg hadde også vært medisinsk sakkyndig i flere tiår i straffedomstolen.
Jeg ba politiet om at vi skulle se på én sak for å få en formening om dette.
Akkurat dette spedbarnet var velskapt og i god form,
et ganske stort spedbarn, over to kilo.
Det hadde vært stabilt før det plutselig kollapset.
Jeg så bilder av store blodlevringer på størrelse med klinkekuler under leveren,
samt blødning i buken.
For meg så det forferdelig ut.
Hvordan i all verden kunne et spedbarn som hadde det helt fint
plutselig få alvorlige levermisdannelser?
Og få timer senere hadde barnet omkommet.
Jeg ba politiet om å få se på alle sakspapirer fra de siste to årene.
Til slutt satt jeg med 32 saker. Jeg fant mistenkelige hendelser i ca. halvparten.
Spedbarn som hadde kollapsa uventa uten forklaring.
Dette overgikk alt jeg hadde erfart, og tankene gikk mot det utenkelige.
At noen med vitende og vilje hadde skadet spedbarna.
Det førte etterforskninga inn på et helt annet spor.
Den vemmelige tanken på at det kunne være snakk om spedbarnsdrap.
Neste spørsmål vi måtte svare på, var hvem som hadde gjort det.
Vi undersøkte alle som kunne ha vært i området
hver gang et spedbarn døde eller kollapsa.
Hvilke leger, sykepleiere og familiemedlemmer som var til stede.
Hvem hadde tilgang til medisinene og til journalene?
Vi jobba videre. Hvem andre kunne ha vært der? Hvem andre kunne ha gjort det?
Da vi så på informasjonen, fant vi et tydelig mønster.
TURNUS FOR NYFØDTAVDELINGA
Av 25 mistenkelige dødsfall og kollapser
var det ett navn som dukka opp om og om igjen.
Sykepleieren hadde hatt en sentral rolle under alle hendelsene.
Og det var Lucy Letby.
NI ÅR TIDLIGERE
Jeg husker første forelesningsdag.
DIGITALT ANONYMISERT Jeg kjente ingen i den store salen.
Derfor satte jeg meg for meg selv.
Men så kom ei jente bort til meg.
Hun satte seg og sa: "Hyggelig å treffe deg. Jeg heter Lucy."
Noe ved smilet hennes fikk meg til å slappe av med en gang.
Og etter fire dager på universitetet hadde vi blitt helt uadskillelige.
Vi tok forelesninger sammen. Vi spiste middag hos hverandre.
Når vi gikk ut på byen, gikk vi ut sammen.
Etter en kveld på byen overnatta vi hos hverandre.
Vi gikk på kino sammen.
Vi gjorde i bunn og grunn alt sammen.
Hun hadde en besynderlig form for humor. Det var alltid… gøy, liksom.
Lucy var enebarn, så foreldrene hennes forguda henne, i bunn og grunn.
De var kjempestolte over at hun studerte til sykepleier.
Hun ville lære. Hun ville vite alt, sånn at hun visste hva hun drev med.
Vi hadde vår første praksis sammen på Countess of Chester-sykehuset.
Begge syntes at det var kjempespennende.
Vi skjønte fort at sykepleierne i Chester hadde sine egne… klikker.
Jeg husker at vi gikk på pauserommet for å spise lunsj.
Alle sykepleierne satt og prata.
Lucy prøvde å bli med i samtalen, men så overså de henne bare.
Vi fikk en følelse av at sykepleierne ikke ville ha oss der.
At legeteamet ikke ville ha oss der.
Etter hvert begynte jeg å tro at noen virkelig gikk inn for
å gjøre det vanskelig for Lucy.
Jeg finner ingen grunn til at de skulle behandle henne sånn,
bortsett fra at de ikke likte at hun var sjenert og stille av seg.
Jeg visste at jeg ikke ville bli der,
mens Lucy søkte på jobb på nyfødtavdelinga der.
Jeg forsto ikke helt hvorfor hun hadde lyst til å bli,
særlig ikke med tanke på oppførselen til noen av pleierne og spesialistene.
Eksamenstida og vitnemålsutdelinga ble vel ganske vemodig, da.
Familiene våre ordna en felles middag.
Lucys foreldre var kjempestolte av at hun var ferdigutdanna.
De satte inn et større innlegg i lokalavisa.
Men det var også kjempetrist, for jeg lurte på hvordan hun kom til å trives der.
FIRE ÅR TIDLIGERE
Lucy var en stillfarende sykepleier. Hun framsto samvittighetsfull og entusiastisk.
Hun framsto kompetent, så vidt jeg kunne se.
Ingenting ved henne gjorde at hun skilte seg ut.
Men ved utgangen av 2015 hadde alle spesialister begynt å bekymre seg
over de mange uvanlige dødsfallene på avdelinga.
Etter en personalgjennomgang var det én felles faktor som gikk igjen.
Bare ett menneske var på vakt under alle dødsfallene. Lucy Letby.
Først visste jeg ikke helt hva jeg skulle tro om det.
Var det helt tilfeldig, eller forvoldte hun skade?
Derfor ville vi snakke om det med lederen for nyfødtsykepleierne.
Men hun var fast bestemt på at Lucy var en kompetent og entusiastisk sykepleier.
Det var utenkelig å antyde at hun kunne ha skada pasienter.
Dessverre opplevde vi flere dødsfall på nattetid,
og Lucy Letby var på vakt da alle dødsfallene inntraff.
Derfor bestemte ledelsen seg for å flytte Lucy Letby til dagskiftet.
Da døde eller kollapsa ingen flere om natta,
men sjokkerende nok begynte det å skje på dagtid.
Da forsto spesialistgruppa at dette ikke kunne utsettes ytterligere.
Lucy Letby måtte fjernes fra nyfødtavdelinga.
KJÆRE ETTERFORSKER HUGHES
Et snaut år ut i etterforskninga
fikk jeg en e-post fra Lucy Letby fra NHS-e-posten hennes.
SV: OPERASJON HUMMINGBIRD
Hun viste til navnet på operasjonen, som ikke var offentlig kjent.
JEG VIL GJERNE VITE SÅNN OMTRENT NÅR JEG BLIR KONTAKTA
Hun var klar over at vi snakka med kollegaer, men ikke henne.
Hun ville vite når vi skulle snakkes.
TAKKNEMLIG FOR ALL INFORMASJON JEG KAN FÅ FOR Å ROE NERVENE
Det var interessant. Kanskje hun hadde noe å fortelle oss?
KONTAKT MEG GJERNE HVIS DERE VIL SNAKKE MED MEG OM NOE
PÅ FORHÅND TAKK.
Vi måtte stille Lucy spørsmål. Beste og eneste måte var å arrestere henne.
- Lucy? - Ja.
Jeg er **** fra Cheshire-politiet. Kan jeg komme inn?
- Ja. - Ja? Takk.
- Har du noen her med deg? - Ja.
- Hvem er her? - Faren min.
En av betjentene henter faren din.
- Må prate med ham. - Jeg henter faren din.
Kan du sette deg her?
Dette er et kroppskamera. Ville bare informere deg om at du blir tatt opp.
- OK. - Er det lysbryteren til stua?
- Ja. - Hvilken? Sånn, ja.
Nå må du høre godt etter, for jeg skal lese opp litt informasjon for deg.
- OK. - Det er viktig at du hører etter.
"Mellom mars 2015 og juli 2016 opplevde Chester-nyfødtavdelinga
høy spedbarnsdødelighet. Etter en intern etterforskning ved sykehuset
ble saken sendt til politiet, som har gjennomført en etterforskning.
Som resultat av den og innsamlede bevis
har man funnet tegn til overlagt drap og drapsforsøk,
og du er identifisert som mistenkt for disse forholdene.
Du trenger ikke å si noe, men alt du sier, kan bli brukt som bevis.
Vi må arrestere deg for å etterforske saken
og beskytte barn og andre sårbare mennesker."
Forstår du det jeg nettopp leste opp?
Det som skjer nå, Lucy,
er at du må bli med til politistasjonen for å bli avhørt.
Betjentene blir med deg opp nå.
Du er nå i vår varetekt. Derfor må vi bli hos deg
for å sørge for at du blir her og at ingenting skjer med deg eller oss.
Trenger du sko, eller…
Drar du i klærne du har på?
- Du har joggedress, det er nok greit. - Vi finner sko til deg.
- Jeg bare… - Har du sko?
Alt annet må forbli urørt.
Du kan ikke flytte på noe eller ta med deg noe annet.
- Skal dere ransake huset? - Det blir ransaka, ja.
Kan jeg ta farvel med ham?
- Til katten? Selvfølgelig. - Ja.
Dette gjør vi bare av transporthensyn.
For å sikre at du er trygg i bilen og at vi også er trygge. OK?
Så fort du er i varetekt, kan vi fjerne håndjernene.
Jeg våkna av telefonen klokka 6. Noen sa: "Dette er Cheshire-politiet.
Vi ringer for å fortelle deg at vi har arrestert noen
mistenkt for drapet på dattera di."
Plutselig forsto jeg at noen med vitende og vilje kunne ha skada barnet mitt.
Jeg…
Vi ble fullstendig…
målløse.
OK. Kom ut av bilen, er du snill.
Strekk ut armene.
Det er noe der.
Hva er ditt nåværende yrke?
Barnesykepleier.
Kan du sette deg der, Lucy?
En helsearbeider har blitt arrestert, mistenkt for drap på åtte spedbarn
og drapsforsøk på ytterligere seks ved Countess of Chester-sykehuset…
Da jeg så ansiktet hennes, kjente jeg umiddelbart igjen sykepleieren.
Da jeg besøkte Zoe for første gang,
gikk hun rundt med en skriveplate, men jobba ikke. Hun betrakta oss bare.
Dagens arrestasjon bekrefter den fryktelige muligheten
for at nyfødte kan ha blitt drept.
Jeg fikk et nyhetsvarsel på telefonen.
Jeg skalv. Jeg fikk hjertebank Hjertet mitt hamra.
"Hvorfor arresterte de Lucy?"
Jeg så på det med vantro. Dette måtte være en forferdelig feil.
Dette avhøret blir tatt opp. Jeg er etterforsker Lee.
- Den andre betjenten er… - 3201 Vikki Holt.
- Presenter deg igjen, Lucy. - Lucy Letby.
Det overordna målet med avhøret av Letby
var å få vite sannheten om hva som skjedde med spedbarna,
og gi henne omfattende mulighet til å gi oss en alternativ forklaring
på hvorfor spedbarna så raskt ble syke eller kollapsa.
Beskriv rollene under en gjenopplivning på generell basis.
Legene tar vanligvis luftveiene. De gir gjenopplivningsmedisin.
- To tar seg av medisinene. - OK.
Ideelt sett har man noen til å ta seg av foreldrene.
Hun var svært kunnskapsrik og rolig. Hun framsto inntagende.
Da hun snakka om prosessene rundt pleien av spedbarna,
kunne hun svare på alle spørsmål.
Hvem tar notater under gjenopplivningsforsøkene?
Ideelt sett har én ansvaret for å journalføre alt, gjerne en turnuslege
eller en av sykepleierne.
Men da hun ble utfordra om visse ting, særlig det hun gjorde under kollapsene,
ble hun litt mer unnvikende, syns jeg.
Lucy. Rett før kollapsen.
Hadde du noen grunn til å gå inn på første nyfødtrom?
- Jeg husker ikke. - Akkurat. Jobba du på første nyfødtrom?
Jeg tror ikke det, men jeg husker ikke hvilke spedbarn jeg hadde.
OK.
Og du husker ikke hvordan du havna der, med gjenopplivninga?
Nei.
Hun brukte tid på å tenke over et svar
og brukte det som føltes som betydelig med tid på å svare.
Er du klar over hvorfor han måtte gjenopplives?
Nei, jeg husker ikke hva som skjedde før det, bare at han ble gjenoppliva.
Svarene etterlot oss med noen store, avgjørende spørsmål.
Lucy Letby satt i varetekt i mange timer,
men vi fant ikke nok bevis til å sikte henne.
Det var mye vi fortsatt måtte få klarhet i.
Etter avhøret ble Letby løslatt på vilkår.
Det ga oss mulighet til å samle ytterligere bevis
og nøye undersøke det vi fant under ransakelsene kriminalteknisk.
Det var enormt mye å undersøke.
BEHOLDE
Vi fant en eske det sto "beholde" på.
I den fant vi vaktskifterapporter knyttet til nyfødte ved Chester-sykehuset.
Det var høyst konfidensielle dokumenter som inneholdt personlig informasjon,
som navn, fødselsdato og en oppsummering av helsetilstanden.
Ved nærmere ettersyn var noen av dokumentene
relatert til spedbarn som kollapsa og senere døde,
noe som var svært urovekkende.
Lucy Letby skrev mye, og tok åpenbart vare på veldig mye av det.
Vi fant flere dagbøker…
BEVIS
…og Post-it-lapper.
Vi avdekka svært urovekkende bevis.
Det var tydelig at vi måtte få Lucy Letby tilbake i varetekt.
Vi måtte stille Lucy Letby noen svært direkte og vanskelige spørsmål.
Politiet. Simon Blackwell fra Cheshire. Kan vi komme inn? Vi må snakke med deg.
- Lucy? - Ja.
Jeg kommer inn, OK?
Hei, Lucy. Basert på nye bevis vi har fått tak i,
arresterer jeg deg for flere forhold.
- Bare bli med meg ned. - Ja.
Nå var strategien ganske enkel.
Vi satt på mange bevis. Det var tydelig
at jeg måtte holde meg til fakta hun ikke kunne bestride.
Kunne hun gi en annen forklaring på det, var det nå det gjaldt.
Dette er en fortsettelse av flere avhør, Lucy.
Som du ser, er det røde lyset på.
Dette avhøret tas også opp på video og blir sett av andre i andre etasje.
Bostedsadressen din ble ransaka.
En stor mengde vaktskifterapporter
ble funnet på bostedsadressen din. Kan du forklare det?
Det er bare skjema som uforvarende har blitt med hjem.
Jeg hadde ikke tømt lommene før jeg dro hjem.
Nesten 250 skjema hadde blitt lagret i kronologisk rekkefølge,
altså etter dato.
Hun var tydeligvis både nøye og systematisk av seg.
Hun var klar over at dette var konfidensielt
og at hun ikke skulle sitte på det.
Tanken på at hun kunne ha tatt dem uforvarende med hjem,
altså 250 konfidensielle journaler, det var forbløffende.
BEHOLDE
Forklar hvorfor du samla dem i ei mappe.
Jeg visste ikke hvordan jeg skulle kaste dem selv, så jeg gjorde ikke det.
- Visste ikke hvordan du skulle kaste dem? - Nei.
Har du tatt med deg slike skjemaer hjem tidligere for så å kaste dem?
Nei, det tror jeg ikke. Jeg har ikke makuleringsmaskin, og sånn ville jeg…
Sånn ville jeg ha kvitta meg med dem.
Under ransakelsene fant vi makulerings- maskin i et av soverommene.
Forklaringa hennes holdt ikke vann.
Hun kunne selv ha makulert dem, men hun beholdt dokumentene.
Skjemaene som ligger i mappen som du oppbevarte hjemme hos deg, Lucy.
Er det skjemaer vedrørende spedbarn du hadde ansvar for som sykepleier?
Ja.
Tar vi vare på noe, gjør vi det av en grunn, fordi det er viktig for oss.
DAGBOKBEVIS DAGBOK FOR 2016
Under ransakelsene fant vi flere dagbøker.
Da vi begynte å lese gjennom dem, fant vi urovekkende opplysninger.
Hun hadde skrevet ned initialer,
og disse stemte overens med mistenkelige saker vi etterforska.
Kollegaen min spurte deg om spedbarnskollapsene.
Du sa at du hadde nedtegna dem. Hvorfor?
Jeg mener å ha notert dem, men husker ikke hvordan.
Akkurat.
Et par datoer der vi vet at et av spedbarna hadde kollapsa,
var markert med ei stjerne.
I noen dager i dagboka har jeg…
Jeg har merka med stjerne eller merka dager som…
Der vi hadde et spedbarn som var særlig dårlig.
Hva var formålet med det?
- Vet ikke. Bare for min egen… - Din egen hva da?
Vet ikke. Til å reflektere over, antar jeg.
Hvorfor skulle du ønske å reflektere over dem, Lucy?
Jeg snakka ikke med noen.
Jeg stenger det inne og tar det i mitt eget tempo.
Slik vi ser det, dokumenterte hun spedbarnet hun angrep den dagen.
Under andre ransakingsrunde fant vi en svart søppelsekk i garasjen hennes.
Der lå det et papir som inneholdt noen urovekkende nedtegnelser.
Jeg skal lese et utdrag for deg. Her står det:
"Morder. Drap.
Ingen kommer noen gang til å få vite hva som skjedde, eller hvorfor."
- Forklar kommentarene for meg. - Ingen kommentar.
Fortell om kommentaren "morder".
Ingen kommentar.
- Antyder du der at du er en morder? - Ingen kommentar.
Fortell om "ingen kommer til å få vite hva som skjedde, eller hvorfor".
- Ingen kommentar. - Hva betyr det, Lucy?
Ingen kommentar.
Man så at hun begynte å forstå hvor bevisene pekte.
Lucy. Siden du forlot avdelinga,
har 887 babyer etter 32 ukers svangerskap eller mer
blitt født ved Countess of Chester-sykehuset
og lagt inn på nyfødtavdelinga.
Ingen av spedbarna har dødd eller blitt brått dårlige etter at du slutta.
- Har du en kommentar til det? - Ingen kommentar.
Alle bevis vi har tilgjengelige nå,
viser tydelig at du var den eneste som var til stede
under alle 25 kollapser
og dødsfallene til 17 spedbarn. Det kan tyde på at du er ansvarlig.
Ingen annen, Lucy. Bare du.
Hvis det fins en forklaring på hvorfor du er ansvarlig, Lucy,
får du en siste mulighet til å forklare oss det nå.
Ingen kommentar.
OK.
OK. Klokka viser 16.10. Dette avhøret er nå avslutta.
Vi hadde snakka grundig med Lucy Letby om alle spedbarna.
Nå måtte vi gjøre opp status og se over bevisene vi satt på.
Igjen ble hun løslatt på vilkår.
Jeg slet med å forestille meg hva Lucy gikk gjennom da hun ble arrestert
og avhørt over flere dager.
Det eneste jeg ville, var å fortelle henne at jeg stilte opp hvis hun trengte noen.
Det at jeg ikke kunne gjøre det, var hjerteskjærende.
Men jeg tvilte aldri på at hun var helt og holdent uskyldig.
Nå var vi i et stadium av etterforskninga
der det fantes mye informasjon fra avhør og vitneforklaringer.
Vi satt på flere ekspertbevis.
Da alt ble satt sammen systematisk,
ble det tydelig at alt pekte mot at Lucy Letby var innblanda i det.
- Er hun oppe? - Ja, jeg tror det.
Hei. Det går bra. Det er Cheshire-politiet. OK?
Kan jeg skru på lyset her, Lucy?
- Ja. - Vil du sette deg?
Bare…
Hør på meg litt, Lucy. Jeg er **** fra Cheshire-politiet.
Jeg arresterer deg, du er mistenkt for drapet på ****,
drapet på ****, drapet på ****…
Hørte du alt det, Lucy?
Nå må du kle på deg, OK?
Betjenten tar deg med tilbake til politistasjonen i Chester.
Lucy. Vil du kle på deg?
Det er bare av transporthensyn, OK?
Er det for stramt?
Du kan røre deg litt, OK? Må bare sjekke at du ikke kommer løs.
Sett deg inn der.
Kan jeg smette inn her?
24 TIMER SENERE BLE LUCY LETBY SIKTA.
8 ANKLAGEPUNKTER OM DRAP
10 ANKLAGEPUNKTER OM DRAPSFORSØK
LUCY LETBY SATT 23 MÅNEDER I VARETEKT I PÅVENTE AV RETTSSAKEN.
En sykepleier må møte i retten tiltalt for drap på sju spedbarn på en nyfødtavdeling.
Lucy Letby tok seg av de mest sårbare spedbarna.
Hun ankom rettssaken i fengselstransport.
Tiltalt for å ha drept sju spedbarn og for drapsforsøk på ti andre.
Man tenker jo konstant på hvorvidt man har vurdert riktig.
"Er bevisene godt nok gjennomgått til å tåle rettsbehandlinga?"
Aktor Nicholas Johnson fortalte under åpningsprosedyren juryen
om at kollapsene og dødsfallene til 17 barn ikke hadde skjedd naturlig.
De var forårsaket av kvinnen på tiltalebenken.
Jeg tenkte bare på Lucy
og det hun ville måtte høre at folk sa om henne.
Det var svært utfordrende å forberede seg til rettssaken.
Det gikk ikke én dag uten at jeg tenkte på Zoe.
Jeg ville yte henne rettferdighet, men ville ikke være partisk i rettssaken.
Jeg visste at Lucy Letby kom til å innta vitneboksen.
Jeg måtte stå ansikt til ansikt med henne.
Hun hadde lysegrå overdel og mørkegrå bukser.
Alt hun sa, var sitt eget navn.
Det var 50-60 journalister fra hele verden som dekket denne saken.
Jeg satt på første rad, nærmest Lucy Letby.
Derfra hadde jeg god utsikt gjennom saken.
Først i rettssaken var åpningsprosedyren på 90 sider alene.
De hevda at Lucy Letby hadde forvoldt spedbarna skade på flere ulike måter.
Alt fra fysiske traumer
mot hals eller mage…
De sa at hun fjerna pusterør som justerte spedbarnets oksygentilgang
for å forårsake en forverring.
Hun matet dem også for mye,
noe som blåser opp magen og presser mellomgulvet mot lungene
slik at pusten begrenses.
Hun endra metoder og var kreativ med tanke på
å forvolde død eller kollaps.
Nå skulle aktoratet bevise det.
De siste sju månedene har aktor Nick Johnson
ført saken mot Lucy Letby.
Nå får han mulighet til å utspørre henne direkte
om anklagene om at hun drepte og skada spedbarn hun hadde ansvar for.
For første gang siden Zoe døde, så jeg Lucy Letby igjen.
Jeg satt tre meter unna henne.
Hun så på meg mange ganger. Hun stirra.
Hver gang hun så på meg, måtte jeg se ned.
Stemninga i rettssalen var ekstremt anspent.
Da hun forklarte seg, lata det til at hun huska nesten alle de 17 barna
hun skulle ha skada med vilje, unntatt ett.
Da hun ble spurt om hun huska Zoe,
tok hun en pause, og så sa hun nei.
Gjennom hele salen lød et…
Hun framsto fattet og uberørt i retten.
Akkurat slik vi ble fortalt at hun var i politiavhør.
Vi skal snakke om ***.
Der er det seks journalsider ditt navn står nedtegna på.
Er det rimelig å si at du til en viss grad hadde ansvar for henne?
Ja.
Fortell oss hva som skjedde med ***.
Jeg husker egentlig ikke ***.
Husker du om du var delaktig i gjenopplivinga i det hele tatt?
Ikke som jeg kan huske.
Jeg fortalte retten at Zoe var stabil.
Det var ingen grunn til en plutselig forverring, for ikke å snakke om kollaps.
I kliniske nedtegnelser nevnte de en spesiell hudmisfarging
som sykepleiere og leger sa at de aldri hadde sett før.
Man fant også luft i et blodkar i kroppen,
det som er kjent som luftembolisme.
Som en luftsluse i sentralfyringa, som igjen stanser sirkulasjonen.
Jeg gikk gjennom det som var skrevet om luftembolisme hos nyfødte,
det ene jeg fant, var fra to kanadiske leger,
Lee og Tanswell, publisert i 1989.
De hadde sett en helt spesiell type hudmisfarging
som resultat av luft i blodomløpet.
Dette var mer eller mindre identisk med det legene beskrev
vedrørende flere av spedbarna ved Countess of Chester-sykehuset.
Dr. Evans ga sin veloverveide mening,
og forsvaret stoppa ham og sa "vent nå litt".
"Det er ulike grunner til at spedbarnas tilstand ble forverra."
I noen tilfeller var de syke da de ble født, og ble verre,
mens andre ganger holdt ikke behandlinga høy nok standard.
Det bidro til at det spedbarnet kollapsa.
De sa: "Dere har ikke nok bevis for å si at luft ble injisert."
Jeg forklarte juryen at spedbarn på en nyfødtavdeling
er kobla til en svært sinnrik intravenøs pumpe,
som hindrer luftbobler i å gå inn i røret.
Hvis luft ikke kan komme inn i blodomløpet ved et uhell,
kan luft bare komme inn i blodomløpet ved at noen gjør det med vilje.
Jeg sa til juryen at lille Zoes forverring etter min mening
skyldtes at hun fikk luft injisert direkte i blodomløpet.
Dr. Evans sa at kollapsen stemmer overens med effekten av luftembolisme
forårsaket av injeksjon av luft inn i blodomløpet
da den ansvarlige sykepleieren ikke var i rommet, men du var.
Akkurat.
- Har du noen forklaring på det, Lucy? - Nei.
Ut fra bevisene, Lucy,
går det fram at du var til stede da *** kollapsa. Er du enig i det?
Du jobba på første nyfødtrom da en sykepleier var der inne.
Hun hadde gått ut av en eller annen grunn.
Hvis hun sier det, så. Jeg husker ikke hvor jeg var.
Er det en grunn til at du huska at du ga medisin, men ikke kollapsene?
Nei, huska bare medisineringa etter å ha sett journalen
og sett at jeg åpenbart signerte medisineringa.
Er det fordi du husker at du ga medisinen?
Fordi det var da du benytta sjansen til å angripe…
- Nei. - …og injisere luft?
- Nei. - Nei?
Nei.
Å høre på bevisene de la fram vedrørende Zoes dødsfall,
var svært… vondt.
Aktoratet redegjorde for hvordan Lucy kom inn i rommet
og injiserte luft
i
røret.
Jeg så mot Lucy Letby for å se
hvordan hun reagerte på det.
Men ikke på noe tidspunkt
ble hun synlig opprørt av de rystende detaljene
om det hun skulle ha gjort. Det var ingenting. Null.
Hva ville de at hun skulle gjøre? Sitte der og gråte og hyle hver dag?
Erklære seg uskyldig hver gang?
For det tror jeg hverken er realistisk eller gjennomførbart.
EN FORFERDELIG KVELD. JOBBEN VÅR ER STUNDOM ALTFOR TRIST.
Etter Zoes kollaps sendte Lucy Letby melding til kollegaer…
VI MISTA SPEDBARNET "ZOE"
…og gjorde dem oppmerksomme på at hun gikk bort.
Hun gikk også detaljert inn på foreldrenes reaksjon.
OPPSKAKENDE FOR ALLE
FORELDRENE ER HELT FORTVILTE, FAR SKRIKER
Foreldrene er fortvilte, far skriker. Det var sjokkerende. Hun følte seg nummen.
KAN IKKE SNAKKE MER. KLARER IKKE SLUTTE Å GRÅTE. MÅ BARE FÅ DET UT AV SYSTEMET.
Det strei mot en som sa at hun ikke huska noe om det.
Vi viste Lucy Letby meldingene hennes for å hjelpe henne å huske hendelsene.
TIL DAGLIG ER JOBBEN FANTASTISK, DET ER VELDIG MYE POSITIVT.
Hun holdt seg til samme forklaring om at hun ikke husket mer.
Det er ikke uvanlig å sende melding til en kollega for å si ifra om et dødsfall.
Heller ikke for å fortelle at du har hatt en dårlig dag.
DET ER VEL SÅNN DET SKAL VÆRE…
Det er mye press. Du kan jobbe så lange skift som 14 timer.
Forverres tilstanden til et barn, er det sykepleieren på vakt der som merker det.
Det er skremmende. Du bearbeider det ved å snakke med kollegaer.
Jeg forstår ikke hvilket motiv de prøvde å tegne opp.
DET HANDLER VEL LITT OM SKJEBNEN.
DET ER EN GRUNN FOR ALT SOM SKJER.
Under rettssaken ble Lucy Letby spurt ut om Facebook-søk.
Lucy Letby brukte tid på å søke opp Zoes foreldre,
og søkte opp både mor og far på Facebook. Det var merkelig.
Den 25. juni søkte du på Facebook etter ***.
Og senere 25. juni søkte du på *****.
Er du enig i at du gjorde de Facebook-søkene?
Jeg husker ikke, men jeg må ha gjort det hvis det står der, ja.
- Lette du etter bilder av spedbarna, Lucy? - Nei.
Forsvaret sa at det ikke var noe ondsinnet bak søkene.
De sa i bunn og grunn at hun var nysgjerrig av seg.
- Du vet ikke hva du lette etter? - Nei.
Det var mange indisier i denne saken,
som når de kom fram i dagslys, ikke alltid var i Lucys favør.
Men det er ikke ulovlig å sende melding til en kollega
eller søke etter noen på Facebook.
For å bevise skyld uten rimelig tvil trengte aktoratet noe mer konkret.
Mange av bevisene i saken var innvikla og kompliserte rent medisinsk.
Men to saker, ifølge aktoratet,
inneholdt ugjendrivelige bevis. Uten spørsmål.
Vi har bevis for at det skjedde, og hun kan ikke benekte det.
To spedbarn i rettssaken ble Lucy Letby anklaget for å ha skada
ved å gi dem insulin da de ikke trengte det.
Det er ekstremt farlig å gi noen som ikke trenger det, insulin.
Det kan forårsake koma og død.
Den som ga ham insulinet, gjorde det vel vitende om at det ville skade ham,
at det kunne forvoldt hans død eller gitt ham skader som endra livet for godt.
Er du enig i det, Lucy?
Ja.
I retten måtte Letbys forsvarerteam vedgå at dette ble gjort med vilje.
Det fantes en forgifter i avdelinga, men det måtte ha vært en annen.
Selv Lucy Letby vedgikk at det kunstige insulinet
hadde blitt gitt til spedbarn, og hadde forårsaka kollapser.
Noen hadde gjort det.
Da Lucy ble spurt om hun erkjente at barnet hadde fått syntetisk insulin…
Hun fikk dette beviset forelagt og kunne ikke bestride det.
Men da hun erkjente dette, lot de til å ville lure henne til å si at hun sto bak.
Lucy Letby var ikke bare på vakt på kritiske tidspunkt.
Hun signerte for livsviktige medisiner, inkludert en næringspose,
som våre eksperter sa at hadde blitt kontaminert med insulin.
Du har bekrefta at du signerte resepten med intravenøs næring.
- Tilsatte du insulin i posene, Lucy? - Nei. Nei.
Posene med intravenøs næring lå i samme låste kjøleskap som insulinet,
et kjøleskap Lucy Letby hadde tilgang til med nøkler.
Lucy Letby hadde en åpenbar mulighet til å begå disse forbrytelsene.
Det kan ha vært ved et uhell, det kan ha vært med vilje,
og aktoratet mente hele veien at det var bevisst sabotasje.
Letbys forsvarerteam sleit med å motbevise det.
Når man ser på bevisene som ble lagt fram,
kunne det objektivt sett ikke vært noen andre.
Spørsmålet er om du ga insulin?
- Nei. - Spesialistene tror at noen gjorde det.
- Du hadde ansvaret for ham. - Jeg gjorde det ikke.
- Vet du hvem som gjorde det? - Nei.
Nå hadde juryen bevis for
at et spedbarn med vitende og vilje hadde blitt forgifta med et stoff.
For å bruke et folkelig uttrykk satt hun i saksa.
Når man vurderer Lucy Letbys karakter,
kan man med god grunn si at det mangler en puslespillbrikke.
Og spørsmålet er: "Hvorfor skjedde dette?"
Den ene tingen som skilte seg ut,
var Post-it-lappene man fant under ransakelsene.
Notatene er ganske fengslende.
Som et Jackson Pollock-maleri,
men med ord i stedet.
Det er ingen ledig plass. De er tettskrevne med rare setninger og ord.
Et forvirrende bilde.
"Jeg drepte dem."
"Jeg er ond." "Jeg gjorde dette." Det er sjokkerende lesning.
Hva har fått henne til å skrive det, og hva har hun gjort
for å få henne til å tro at hun er ond?
Du skrev en lapp: "Jeg er ond. Jeg gjorde det.
Jeg fortjener ikke å leve. Jeg drepte dem med vilje.
Jeg er en grusom, ond person."
- Forklar oss hvorfor. - Ingen kommentar.
Alle tenkte at det var det.
Nå var det over.
"Hun har begått forbrytelsene og innrømt dem skriftlig."
Jeg kommer aldri til å forstå
hvorfor forsvaret ikke kalte inn ekspertvitner.
Aktor kunne si hva han ville, mens Lucy ikke hadde noen
som sto ved hennes side og sa: "Dette er de andre forklaringene."
Juryen i rettssaken mot sykepleier Lucy Letby
har trukket seg tilbake for å vurdere domsslutninga.
Det var veldig stressende å vente på dommen.
Jeg følte meg hjelpeløs.
Jeg husker at jeg hele tida sa: "Når dette er over."
Ikke sant. "Når sannheten kommer for en dag,
når de innser at de har gjort en feil,
så skal vi gjøre sånn og sånn. Disse planene skal vi legge."
Dette har to mulige utfall.
Enten er hun uskyldig, og et offer for et forferdelig justismord,
som har fått hele livet snudd på hodet,
eller så er hun en barneseriemorder.
Det kunne ikke ha stått mer på spill.
Vi avbryter med ekstra nyhetssending.
- Lucy Letby er funnet skyldig… - …i drap på…
…sju spedbarn, og drapsforsøk på seks andre…
Den beregnende og slu, ondskapsfulle og feige seriemorderen Lucy Letby.
I dag satte hun Myra Hindley og Beverley Allitt i skyggen
og ble verste barnemorder i moderne britisk historie.
Etter ti måneder i retten er Lucy Letby funnet skyldig.
Antakeligvis den ondeste kvinnen jeg har hørt om.
Den mest produktive barnemorderen i moderne tid.
Jeg klarte ikke å forestille meg hvorfor de hadde gjort dette.
Da jeg kom over følelsen av vantro, ble jeg redd på hennes vegne.
Jeg følte meg letta og glad.
Og så rett etterpå… helt knust, for nå var dette sant.
Og… denne virkeligheten kunne jeg ikke unnslippe.
Det var ingen oppstemthet eller tilfredsstillelse for meg eller teamet.
For familiene det gjaldt, var dette bare et overveldende,
vanskelig og traumatisk utfall.
Lucy Letby. Siden alvorlighetsgraden til forbrytelsene dine er svært høy,
kommer du til å tilbringe resten av livet i fengsel.
Jeg hadde behov for å si unnskyld til dattera mi.
Slik jeg så det, hadde jeg mislyktes som mor.
Jeg sov da dette skjedde, og jeg…
holdt meg våken gjennom alt, de smertefulle…
riene og fødselen. Og da hun trengte meg, var jeg ikke der.
Dette er ikke noe jeg…
…klarer å tilgi meg selv for.
Etter å ha fulgt Lucy Letby-saken fra hun ble arrestert
og sett saken utfolde seg, som skrankeadvokat,
var jeg svært foruroliget.
Vi skal huske at ingen så henne gjøre noe galt.
Det fins ingen overvåkningsbilder. Ikke noe motiv.
Ingen.
Nå til strafferettsadvokat Mark McDonald.
God morgen.
Hva er dine tanker rundt denne innvikla, svært følelseslada saken?
Den er innvikla og følelseslada, men den følger en rekke dommer
både her til lands og internasjonalt.
Mange av disse dommene har vist seg å være justismord.
Hver eneste av hypotesene spesialistene la fram, var teorier.
Juryen har fått framlagt alle bevis.
- De har tatt avgjørelsen. - Og de kan ha tatt feil.
Det var første gang at noen sa noe offentlig og sa "vent nå litt".
"Her har noe gått fryktelig galt."
Etter intervjuet ble jeg kontakta av Lucys foreldre.
De var fortvilte. De hadde ikke noe sted å gå og ba meg om hjelp.
Det sa jeg ja til.
Derfor begynte jeg å se på saken.
Forsvaret kalte ikke inn ett eneste ekspertvitne.
Jeg vet ikke hvorfor.
Hvorvidt de bare tenkte
at tiltalepunktene var så latterlige at de ikke trengtes, vet jeg ikke.
Skulle ønske de gjorde det.
Da jeg ble bedt om å være deres advokat, var én fortelling rådende.
Det var ikke spørsmål om dommen hennes. Letby var skyldig.
Aviser hadde ordet "ond" skrevet over hele forsida.
Men de kjente til feilene i aktoratets framleggelse av saken.
Flere ganger gjennom rettssaken refererte de til skriblerier
der Lucy hadde skrevet ned tankene sine.
"Jeg er ond." "Jeg gjorde dette."
Det var lappen som kom på alle forsidene dagen etter.
Det som ikke kom på forsidene, var lappene som sa det motsatte.
Ord som "baksnakking", "diskriminering", "trakassering"
og "jævler".
Lucy. Jeg er veldig opptatt av det du har skrevet ned
og det du antyder at du kan ha gjort.
Har du noe å fortelle oss?
Jeg skrev det bare fordi alt hadde blitt altfor vanskelig.
Det var da jeg nettopp fikk høre at jeg ble flytta fra avdelinga.
Jeg følte at de klandra arbeidsmetodene mine,
at jeg kunne ha skada dem uten å vite det, gjennom arbeidsmetodene.
Det fikk meg til å føle meg skyldig.
HATER MEG SELV
Vil du utdype noe av det du skrev?
JEG FØLER MEG VELDIG ALENE
Jeg klandra meg selv.
Ikke fordi jeg hadde gjort noe, men fordi noen ga meg en slik følelse.
JEG DREPTE DEM
JEG GJORDE DET
Jeg hadde gjort mitt beste for spedbarna, men de sa at metodene ikke var gode nok,
at jeg hadde gjort noe, og jeg… Jeg takla det ikke.
Jeg ville bare ikke være her lenger.
Du sier: "Det fins ikke ord. Jeg får ikke puste. Kan ikke konsentrere meg."
Jeg følte bare at alt
kom ut av kontroll. Jeg visste ikke hva jeg skulle føle,
hva som kom til å skje eller hva jeg skulle gjøre.
Jeg følte at sykehuset og teamet prøvde å antyde
at det var noe jeg hadde gjort.
Var det konkrete mennesker som antyda det?
Ja, noen av spesialistene.
Kan du gi en grunn for at de skulle ønske å trakassere deg, eller…
anklage deg?
Det slo meg at de prøvde å gi meg skylda for noe en annen hadde gjort.
Da Lucy Letby ble fjerna fra avdelinga,
fikk hun veiledning og støtte av en arbeidsterapeut ved sykehuset.
Hun ble bedt om å skrive ned følelser og tanker som del av terapien.
Det var ikke noe tilståelsesbrev. Ikke i det hele tatt.
Skulle vi tro at hun skrev lappene rett etter at hun ble fjerna fra avdelinga,
var hennes versjon plausibel.
Du snakker om overveldende frykt og panikk.
Hva var du redd for?
At de skulle tro at jeg hadde gjort noe galt.
OK. Hva hadde skjedd om de hadde trodd det?
Dette hadde skjedd.
- Akkurat. - At politiet ble innblanda.
- Var det det som skjedde? - Og at jeg mista jobben.
Var det en jobb du likte?
- Ja… Ja, jeg elska jobben min. - OK.
Sett fra forsvarets side var hun en hardtarbeidende sykepleier
som ble fjerna fra jobben hun elska, hun slet psykisk og var fortvila.
På mange måter oppsummerer lappen sakens kompleksitet ganske greit.
Første gang man ser den,
ser den ut som en ren tilståelse.
Men når man dykka dypere, var det ikke så enkelt likevel.
Før rettssaken og dommen skrev jeg til Lucy. Hun skrev tilbake.
Jeg prøvde å være veldig positiv.
Nå vet jeg ikke hva jeg skal si.
"Maisie. Det fins ikke ord for å beskrive situasjonen min,
men å vite at vi har vårt vennskap uansett, er viktig og betyr mye for meg.
Jeg har eget rom og toalett.
Jeg får dusje hver dag og gå en tur utendørs.
Det er kjempeviktig å komme meg ut, selv om det er litt kaldt.
Savner Tigger og Smudge. Vondt at de ikke forstår hvorfor jeg ikke er der.
De må synes at jeg er ei forferdelig mor.
Mamma og pappa tar godt vare på dem, og skjemmer dem utvilsomt bort.
Jeg prøver å gjøre alt jeg kan for å forbli sterk og positiv.
Jeg er fast bestemt på å komme meg gjennom dette. Jeg gir ikke opp."
Beklager.
Noe ganske så spektakulært skjedde sommeren 2024.
En journalist i USA for The New Yorker
plukka fra hverandre alt som kan ha gått galt under rettssaken
og vendte søkelyset vekk fra Lucy Letby og mot Countess of Chester-sykehuset.
Det artikkelen gjorde, var å så tvil.
Den stilte det store spørsmålet: "Var avdelinga egna til sitt formål?
Ble Lucy Letby gjort til syndebukk?"
Det var ei avdeling i krise.
Sykepleiere gråt på slutten av vaktene på grunn av stress. De var overarbeida.
De hadde så mange spedbarn der, men ikke nok ansatte og ressurser.
Rundt en gang i uka var jeg alene med et spedbarn med store behov
og fikk høre: "Det går nok fint. Rop ut om de blir blå."
En praksissykepleier skal aldri måtte oppleve det.
Noe av det mest overbevisende fra aktoratet,
og særlig i åpningsprosedyren, var turnusen,
som hadde kryss nedover hele kolonnen.
Målet med en slik turnusliste er enkel. Overbevisende bevis for juryen,
de kunne si at hun alltid var der hvis noe gikk galt.
Men vi vet at dette er en svært liten avdeling, og hun tok ekstravakter.
Vi vet også at Lucy Letby hadde tatt ekstrakurs
og var bedre kvalifisert enn mange andre sykepleiere der,
noe som betyr at hun fikk de sykeste spedbarna.
Det hadde jo vært rart om hun ikke var der når noe gikk galt.
Under rettssaken sa aktoratet flere ganger til juryen
at ikke flere spedbarn døde da Lucy Letby ble flytta.
Men så fort Lucy Letby ble fjerna fra avdelinga, ble den nedgradert.
Det betydde at den ikke tok imot like mange alvorlig syke spedbarn.
Og det betydde at dødeligheten uansett ville ha gått ned.
Det var viktig å avsløre feilene i prosessen som hadde foregått.
Men for å gjøre det måtte jeg endre på historiefortellinga.
Dette er Mark McDonald.
Mark McDonald er vår neste gjest.
Jeg tror at jeg har ganske mye bevis for at det er grunn til bekymring her.
Plutselig begynte det å vokse.
Lucy Letby ble dømt for å ha drept sju spedbarn
og prøvd å drepe sju til, noe som etter mitt syn er et soleklart justismord
fra et rettsvesen som ikke klarte å forholde seg til
uttalt vanskelige statistiske og medisinske vitenskapelige bevis.
I aktoratets sak sto Dr. Dewi Evans sentralt.
Han var aktoratets hovedekspert.
Han hadde sett de medisinske journalene
fra begynnelsen av og kommet med første hypotese
om hvordan hvert spedbarn, som han sier, døde eller ble sykt.
Alt dreide seg om ham og hans pålitelighet som sakkyndig.
Noe svært bemerkelsesverdig skjedde under rettssaken.
En dommer i lagmannsretten sendte en e-post til dommeren i denne saken
og kritiserte i tydelige ordelag Dr. Dewi Evans
og sa at han kom til å skreddersy bevisene
avhengig av hvem han ble instruert av.
Kort sagt var han partisk.
Hvorfor skulle en dommer som ikke var involvert i rettssaken
la dommeren i denne saken vite om bekymringer han hadde
knytta til dr. Dewi Evans' pålitelighet?
Mitt problem var at lagmannsretten hadde bestemt seg for
at dr. Dewi Evans var pålitelig som ekspert.
Det jeg måtte gjøre, var å finne ut
hvorvidt det han sa, var korrekt.
Jeg hadde ikke behov for den som leste boka og ble ekspert.
Jeg trengte den som skrev boka.
Jeg sto midt i innhøstinga på gården og var ganske opptatt
da en e-post lyste fra telefonen min. Den var fra en advokat i Storbritannia.
En vitenskapelig artikkel jeg skrev om luftembolisme i 1989, ble brukt
for å dømme en sykepleier på ei intensivavdeling i Storbritannia.
Dr. Shoo Lee var helt avgjørende. Det var hans artikkel, hans forskning.
Hvis den ikke ble tolka riktig, tok da dr. Dewi Evans feil?
Jeg var bekymra. Hadde artikkelen min blitt feiltolka,
hadde vi et stort problem.
Jeg så over bevisene og innså at de ikke beskrev
den typen misfarging av huden som kunne fastslå luftembolisme.
Det de hadde beskrevet,
var hudmisfarging som følge av hypoksi, mangel på oksygen.
Det betyr at dommen potensielt sett kunne være feil.
Jeg var veldig bekymra.
En ung kvinne kunne sitte i fengsel resten av livet
og dø i fengsel på grunn av en feil.
Jeg sa til Mark McDonald at jeg skulle hjelpe til,
jeg skulle samle 14 av de beste ekspertene i verden til et panel.
Deres ekspertise, troverdighet og kunnskap var upåklagelig.
Målet var å skrive en detaljert rapport
om årsaken til død eller skade i hver enkel sak.
Mr. McDonald representerte klienten, og han hadde en jobb å gjøre.
Vi har alltid sagt at vi tar imot utfordringer, for utfordringer er bra.
Derfor så vi fram til å høre hva de hadde å si.
Jeg kjente på et voldsomt press da jeg kom til London.
Vi skulle formidle panelets resultater.
Meningene deres ville ha stor betydning for utfallet av denne saken.
Ikke bare for Lucy Letby,
men også for familiene, offentligheten og rettsvesenet.
Vi er omringa. Hei, alle sammen.
Du er helt overbevist om at en uskyldig kvinne ble dømt?
Det er jeg.
- Tusen takk. - Vi må sette i gang.
Vi begynner litt tidlig, siden dere er et par her allerede.
Det vi skal gjøre, er å presentere en rapport,
etter en idé fra dr. Shoo Lee, som sitter ved siden av meg her.
La meg presentere dr. Shoo Lee,
stjerna i dagens forestilling.
Takk.
"Her er stjerna i forestillinga." Dette er ikke noe forestilling.
Det fins ingen stjerne. Dette er ikke noe å smile av.
Tenk at en politiker har frekkhetens nådegave og presenterer noen sånn.
Kvalmt.
For å oppsummere funnene våre
med tanke på de medisinske problemene vi ser,
kan vi si at vi fant den medisinske historikken ufullstendig.
Vi fant feildiagnostisering av sykdommer hos spedbarna,
utilstrekkelig antall av opplært personell i avdelinga
og vansker med å finne en lege når behovet meldte seg.
Professor Lee var veldig tydelig på at skade ikke hadde skjedd med vilje
på noe spedbarn. Pleie under normalen førte til at spedbarna kollapsa.
Og noen ganger til at de døde.
Det er frustrerende, for i noe av kritikken fins det en kime av sannhet.
Vi var underbemanna.
Det gjelder i de fleste avsnitt, på de fleste avdelinger i NHS.
Men vi hadde hatt samme press på personalet før 2015 og 2016,
og dødstallene steg ikke da.
Å skylde på en kollega, noe som er forferdelig å gjøre,
for å muligens ha drept eller prøvd å drepe spedbarn
er den verste måten i verden å prøve å dekke over
problemer og mangler på nyfødtavdelinga.
Noe av det første jeg gjorde, var å se på overlevelsesraten for spedbarn i Chester
før alle disse dødsfallene og kollapsene.
Og overlevelsesraten var like god som offisielle tall
for England og Wales i disse årene.
Dette var ikke en sviktende avdeling.
De måtte gjenopplive barnet med…
Vi gikk gjennom sak for sak med hvert eneste spedbarn.
Påstanden er at spedbarn fire var et stabilt spedbarn
etter at barnet ble født og lagt på nyfødtintensiven.
Dette var ikke noe stabilt spedbarn, slik aktoratets vitne påstår.
Jeg ble ikke advart om at de tok opp min datters sak igjen.
Spedbarnet ble født etter langvarig prematurt fosterhinnebrudd.
Ved et fosterhinnebrudd kan infeksjonsraten øke.
Mora burde umiddelbart ha fått antibiotika
for å beskytte spedbarnet fra infeksjoner.
Det ble ikke gjort her.
Så fort vannet gikk, skulle de ha gitt meg antibiotika raskere.
De svikta meg. De svikta Zoe.
Men alle leger, sykepleiere og eksperter sa tydelig
at Zoe ble bedre, hun ble både bedre og sterkere.
Antibiotikabehandlinga kom for seint i gang.
Behandlinga av akutt lungesviktsyndrom kom også for seint i gang.
Vi fant ingen bevis for luftembolisme.
Jeg er ikke enig med dr. Lee.
Han har ikke kommet med nye bevis. Han har bare kommet med nye meninger.
Juryens avgjørelse
ble godkjent av tre velansette, erfarne strafferettsdommere.
Det burde holde, mener nå jeg.
Panelets konklusjon er derfor
at det ikke fins medisinsk bevis for én forbrytelse som forvoldte død eller skade
i én eneste av de 17 sakene i retten.
Sykehuset hadde store problemer med å behandle pasienter.
De omhandler lagarbeid
og tverrfaglig samarbeid ved nyfødtavdelinga ved sykehuset.
For å oppsummere, mine damer og herrer, fant vi ingen drap.
Ingen drap, ingen morder. Hvorfor ble Lucy Letby fengsla?
Spedbarnsmorder eller offer?
Man ser av interessen for saken at den fengsler både Storbritannia og verden.
Hvis det ikke var Letby, er det åpenbart noe annet ved sykehuset
som gikk fullstendig galt.
Har du tvil knytta til dommen mot Lucy Letby?
Pressekonferansen endra alt. Folk satt ikke lenger på gjerdet.
Si at jeg ikke er den eneste som tenker på Lucy Letby
og det at det ser ut til at hun ble urettmessig dømt.
Plutselig var hun ikke lenger et ondt menneske, en dødsengel.
Plutselig stilte folk spørsmålet. "Er Lucy Letby uskyldig?"
- Nei. Vi tror ikke at hun drepte barna. - Jeg er helt overvelda.
I seriemorderdokumentarene jeg har sett, har de rar historikk. De dreper dyr.
Ikke som Lucy Letby. Jeg tror ikke at hun har gjort det.
Noen hevder at vi spesialister ville hevne oss på Lucy Letby.
Hvor er bevisene for det?
På nettet har jeg blitt anklaga for å ha drept spedbarn,
og det er helt sjokkerende.
Jeg lever med to skyldfølelser. For at vi svikta spedbarna
og en bitte liten skyldfølelse til. "Tok vi feil person?"
Jeg føler skyld i tilfelle det er snakk om et justismord.
Jeg tror ikke at det er det.
Men det er jo bekymringsverdig at ingen så henne gjøre det.
De siste årene har jeg spurt meg selv
om hun presenterte én side til meg og en annen side til alle andre.
Man kan alltids tvile.
DIGITALT ANONYMISERT For selv om man kjenner noen,
kjenner man aldri hele personen.
Det kan fortsatt være ting man ikke vet om dem.
Men med mindre jeg får se faktiske bevis, så kan jeg ikke tro det.
Jeg vet at folk tror at jeg støtter en spedbarnsmorder.
Men hun er venninna mi, og nå sitter hun i fengsel.
For alltid.
Dr. Shoo Lee og ekspertene ferdigstilte rapporten,
og jeg sendte den inn til gjenopptakelseskommisjonen, CCRC,
som forhåpentligvis sender den tilbake til lagmannsretten
for å be om en ny rettssak.
En ung kvinne kan sitte fengsla for forbrytelser hun ikke begikk.
Det er et stort ansvar, for det er også potensielt Lucys siste sjanse.
Det er lett for skurker å være skurker,
se ut som skurker og oppføre seg som skurker.
Sånn er ikke Lucy Letby.
Men det betyr ikke at hun ikke var i stand til å gjøre det hun ble dømt for.
Det interessante med denne saken var mengdene med indisier.
JEG ER OND, JEG GJORDE DET
Hver for seg beviser ingen av bevisene at hun var en kaldblodig morder.
Men når du setter alt sammen, vil du bli tilgitt for å tenke
at hvis denne kvinnen er uskyldig, så er hun ganske uheldig, altså.
Vi har brukt flere dager med avhør og diskusjoner med deg i dybden
om din innblanding i drapene og forsøkene på drap på 17 spedbarn,
som du hele tida har nekta for, Lucy.
- Har du noen kommentarer? - Ingen kommentar.
Den siste beskjeden vi ville gi familiene, var at noen hadde drept barnet deres.
Den eneste som virkelig vet hvorfor hun gjorde hver skrekkelige handling,
er Lucy Letby.
I dagens situasjon, med betydelig offentlig diskusjon,
står jeg ved etterforskninga og vår leting etter svar.
Men viktigst av alt føler jeg med familiene som må se dette
og gjennomgå mange oppskakende teorier om spedbarna deres.
DIGITALT ANONYMISERT
Det går ikke an å komme over dette.
Man har sorgen,
men man har også håpet og kjærligheten vi har for henne.
Vi er jo fortsatt her, og jeg vil være takknemlig for det jeg har
og sette pris på det jeg har.
Jeg var sterk nok til å prøve igjen.
Mannen min og jeg har en nydelig sønn.
For oss er han grunn nok for alt i livet.
Jeg har hele veien snakka med ham om Zoe.
Han vet at hun døde da hun var baby.
Han vet at hun er i himmelen.
Det har vært storm etter storm.
Og det er ikke over, men jeg vil komme meg gjennom det.
I OKTOBER 2023 IGANGSATTE REGJERINGA EI UTREDNING
AV DET SOM SKJEDDE VED SYKEHUSET, KONSEKVENSENE ETTER RETTSSAKEN
OG DOMMEN MOT LUCY LETBY.
CHESHIRE-POLITIET ETTERFORSKA OGSÅ DRAP FORÅRSAKET AV SYSTEMSVIKT
VED CHESTER-SYKEHUSET SAMTIDIG.
SYKEHUSET VIL IKKE KOMMENTERE SAKEN.
I JULI 2025 LA POLITIET FRAM YTTERLIGERE BEVIS OM NI SPEDBARN.
20.1.2026 BLE DET KLART AT LETBY IKKE TILTALES YTTERLIGERE.
FORSVARER BEN MYERS VIL IKKE KOMMENTERE FORSVARETS MANGEL PÅ EKSPERTVITNER.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen