Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
VISSA PERSONER HAR MASKERATS DIGITALT FÖR ATT BEVARA DERAS ANONYMITET.
NAMN OCH RÖSTER HAR ÄNDRATS.
ZOES NAMN ÄR ÄNDRAT FÖR ATT SKYDDA HENNES IDENTITET.
Polisen. Simon Blackwell från Cheshire. Vi behöver prata med er.
- Kom in. - Tack. Ursäkta att vi stör så här.
- Snälla, nej! Inte igen! Nej! - Jag ska förklara allt.
- Nej! Jag klarar det inte! - Jag vet att det är jobbigt.
- Ta en titt där uppe. - Okej.
Nej…
- Lucy? - Ja.
Jag kommer in, okej?
- Hej. Är du okej? - Ja.
Hej, Lucy. Förlåt att vi kom och väckte dig.
Jag är ♪ från enheten för grova brott i Chester.
Du är gripen för mord och mordförsök.
Du behöver inte säga nåt, men allt du säger kan användas som bevis.
Jag förstår att det är en chock.
Men nu, Lucy, behöver du gå upp och klä på dig.
- Följ med mig ner. - Ja.
- Snälla, får jag titta till min katt? - Vänta lite.
Hej.
Jag vet att du är oskyldig! Vi vet det!
Det är okej. Ta hand om katterna.
Gå in igen, mamma.
Titta inte på, mamma. Gå in nu.
Mamma, gå in.
Okej, hoppa in.
Polisen grep idag en sjukvårdsanställd kvinna.
Hon är misstänkt för mord på åtta barn…
…och mordförsök på sex andra.
Vi har gått igenom bevismaterialet.
Du har hela tiden haft möjlighet att ge förklaringar.
Det var obegripligt att den unga sköterskan framför oss
var förmögen att skada dessa sårbara spädbarn.
Du skrev en lapp där det stod: "Jag är ond. Jag gjorde det."
Det var och är ett oerhört sällsynt fall.
Det handlar om 17 barn i 13 olika familjer.
Om du inte hade nåt att göra med att barnen kollapsade och dog,
varför skrev du en lapp som tydligt visar på din skuld, att du mördade dem?
Ingen kommentar.
Den unga sköterskan som ingen misstänkte.
En av de värsta seriebarnmördarna i Storbritanniens historia.
Lucy Letby har förklarats skyldig…
…till mord på sju nyfödda barn.
Men mördade verkligen sjuksköterskan barnen som hon vårdade?
Nu har en grupp internationella medicinska experter…
…fått granska journalerna.
Deras resultat motsäger allt som kom fram under rättegången.
Kort sagt, mina damer och herrar, hittade vi inga mord.
Det är det galnaste jag har hört inom true crime på länge.
Hon är den värsta barnseriemördaren nånsin.
Hon är nog oskyldig.
Det är en tragisk och skrämmande historia.
Hon är oskyldig. Släpp henne.
Är hon skyldig, eller är hon i själva verket oskyldig?
UTREDNINGEN MOT LUCY LETBY
FILMEN INNEHÅLLER UNIKT MATERIAL FRÅN CHESHIREPOLISENS UTREDNING
OCH TIDIGARE EJ VISADE BILDER.
Förhöret spelas in. Allt som sägs spelas in.
- Säg ditt namn, tack. - Lucy Letby.
- Födelsedatum? - Fjärde januari, 1990.
Du har en chans att bemöta de anklagelser som du är gripen för.
Om du är oskyldig och har rimliga förklaringar, försvar eller alibin,
ska vi söka bevis som stöder dem.
Vi är inte här för att döma dig. Förstår du?
- Ja. - Okej.
Vi förhörde Lucy Letby i flera timmar.
KRIMINALINSPEKTÖR
I början ställde vi många öppna frågor
om hur arbetet med barnen går till.
Berätta hur det går till när ett barn matas första gången.
Läkarna säger till när de anser att ett barn är redo att matas.
Ja.
- Då ger man mat genom en ventrikelsond. - Okej.
Och man… När ett barn är för tidigt fött
ger man helst antingen bröstmjölk eller donerad bröstmjölk.
Man brukar inte ge bröstmjölksersättning till så små barn.
Hon framstod som en kompetent sjuksköterska
som visste hur man vårdade de här barnen.
Men när vi frågade mer ingående om varför ett visst barn hade kollapsat,
blev hennes svar mycket vagare.
Vi ska prata om ***.
Klockan 16.01 den 20 juni 2015
föddes hon med kejsarsnitt och lades in på neonatalavdelningen.
Klockan 04.25 den 22 juni 2015 dödförklarades hon.
Kan du berätta vad som hände med henne?
- Jag minns inte henne riktigt. - Okej.
Zoe kollapsade vid tre olika tillfällen under ett och samma nattskift.
Vi visste att Lucy Letby hade vårdat henne.
Varför mindes hon inget?
Minns du inte att hon kollapsade eller att du var involverad i hennes vård?
Nej.
TRE ÅR TIDIGARE
Tre veckor före beräknad förlossning vaknade jag av att vattnet hade gått.
DIGITALT MASKERAD
Det var dags.
När vi kom till sjukhuset blev jag undersökt.
Ultraljudet visade att allt såg bra ut.
Vi var redo att träffa lilla Zoe.
Men det gick inte så lätt.
Jag hade värkar i 60 timmar.
Jag kände att nåt var fel,
så jag krävde att få kejsarsnitt.
Läkaren lyfte upp Zoe bakom skärmen, men hon verkade ha svårt att andas.
Hon fick föras till intensiven.
Det var jobbigt att se henne i kuvösen.
Jag fick inte ta upp henne men jag kunde hålla henne i handen.
Hon var så skör, liten och fin.
Jag hade blivit mamma.
Läkarna sa att hon svarade väldigt bra på behandlingen,
att hon svarade som förväntat,
och att det inte var några problem.
Jag sov när en sköterska tände lampan.
Hon sa: "Du måste komma på en gång."
"Vad är det?" frågade jag. Men hon hann inte förklara.
De körde mig genom korridoren och jag undrade vad som hade hänt.
Jag kände paniken i rummet.
Doktorn gjorde allt för att få hennes hjärta att slå.
Han gav inte upp. Jag ville att han skulle fortsätta.
Men den andra läkaren lade en hand på hans axel och sa:
"Du måste sluta. Låt henne vara."
Läkaren höll fortfarande Zoe,
men han slutade.
Det var allt. Det var slut.
Det var över.
Min man och jag…
Vi bröt ihop.
Jag…
Vi sa till varandra: "Vad var det som hände?"
Hon mådde ju bra.
Jag kunde inte… Jag var bara så arg, ledsen och förvirrad.
Och sen…
Ja…
När Zoe dog visste vi inte vad som hade hänt.
Hon hade blivit bättre och ingen trodde att hon skulle dö.
Varför blev hon sämre? Varför svarade hon inte på återupplivningen?
Men ett ännu större bekymmer
var att Zoe var det tredje barnet som hade dött på bara två veckor.
Några av spädbarnen hade konstiga utslag
och svarade inte på återupplivningen som de borde ha gjort.
Det bekymrade oss. Varför hade tre spädbarn dött så tätt inpå varann?
Var det nåt på avdelningen som vi inte kände till?
Även om vi hoppades att de tre dödsfallen bara berodde på otur
slutade det tyvärr inte där.
Spädbarn fortsatte dö på avdelningen oftare än jag nånsin hade varit med om.
Fram till den 16 februari hade nio barn dött.
Det var en väldigt skrämmande, orolig tid.
Några av specialistläkarna bad om ett brådskande möte
med risksamordnarna och sjukhusets chefsjuksköterska,
men de verkade inte särskilt bekymrade.
Vi hade aldrig upplevt nåt liknande och visste inte vad vi skulle göra.
Men i juni 2016 drogs det till sin spets
med två ytterligare dödsfall som vi inte kunde förklara.
Vid det laget hade vi haft 13 oväntade dödsfall.
Under mina 21 år som specialist hade jag aldrig sett nåt liknande.
Vi insåg att vi var tvungna att göra nåt.
MAJ 2017
Jag var kvar på jobbet ganska sent en kväll
när jag fick in tre olika anmälningar från Countess of Chester-sjukhuset.
De hade noterat en ökning i antalet dödsfall
och livshotande kollapser på neonatalavdelningen.
Mellan juni 2015 och juli 2016 var det 13 dödsfall.
Det mest oroväckande enligt klinikerna, läkarna,
var att många av dödsfallen och kollapserna inte gick att förklara.
Jag fick veta att en av de anställda hade flyttats från avdelningen.
Först tänkte jag att det var för tidigt att försöka identifiera en misstänkt.
Det kunde finnas många förklaringar till att så många barn hade dött.
Hade man begått misstag på sjukhuset? Kunde det vara en smittsam sjukdom?
Eller hade barnen dött av naturliga orsaker?
Vi behövde förstå de medicinska tillstånden som dessa barn hade haft.
Det var viktigt att ha oberoende och trovärdiga medicinskt sakkunniga
som kunde ge en objektiv bedömning av barnen som hade kollapsat oväntat.
En morgon när jag var hemma såg jag en artikel
om att Cheshirepolisen utredde dödsfall på en neonatalavdelning.
Jag tänkte: "Intressant. Det låter som ett fall för mig."
SAKKUNNIG FÖR ÅKLAGARSIDAN
Jag hade över 30 års erfarenhet av att ta hand om sjuka spädbarn.
Jag hade också under flera decennier ställt upp som sakkunnig i brottmål.
Jag tittade närmare på ett av fallen för att få en uppfattning om det hela.
Det här barnet mådde bra när det föddes,
och vikten var bra, över två kilo.
Barnet hade varit stabilt men sen plötsligt kollapsat.
Jag såg fotografier
av blodproppar stora som spelkulor under levern
och dessutom blödningar i buken.
Det var förfärligt.
Hur kunde ett spädbarn som mådde bra
drabbas av allvarliga leverskador?
Och inom några timmar hade barnet dött.
Jag sa till polisen:
"Jag vill läsa alla journaler från den här tvåårsperioden."
Jag tittade på 32 fall
och fann misstänkta omständigheter i hälften av dem.
Det var spädbarn vars kollaps var oväntad och oförklarlig.
Jag hade aldrig stött på nåt liknande och var tvungen att misstänka det värsta:
Att nån medvetet hade skadat de här barnen.
Det ledde in utredningen på en annan bana.
Den vidriga sanningen var att nån kunde ha mördat barnen.
Nästa fråga vi behövde ett svar på var vem som hade gjort det.
Vi tittade närmare på alla som kunde ha varit i närheten
varje gång ett barn hade dött eller kollapsat.
Vilka läkare var där? Vilka sköterskor? Vilka familjemedlemmar?
Vilka hade tillgång till läkemedel och journaler?
Sen letade vi vidare. Vilka fler kunde ha varit där och gjort det?
När vi sammanställde det såg vi ett tydligt mönster.
ARBETSSCHEMAN
Vid 25 misstänkta dödsfall och kollapser
dök ett namn ständigt upp.
En sköterska var närvarande vid alla dessa händelser.
Och det var Lucy Letby.
NIO ÅR TIDIGARE
Jag minns första föreläsningsdagen.
Föreläsningssalen var enorm.
DIGITALT MASKERAD
Jag kände ingen.
Så jag gick in och satte mig för mig själv.
Men sen kom en tjej fram till mig.
Hon satte sig ner och sa: "Hej, jag heter Lucy."
Det var nåt med hennes leende som gjorde mig väl till mods.
Efter fyra dagar på universitetet
var vi i princip oskiljaktiga.
Vi gick på föreläsningar tillsammans och åt middag hemma hos varandra.
Vi gick ut och klubbade tillsammans.
Om vi hade varit ute till sent sov vi över hos varandra.
Vi gick på bio.
Vi gjorde allt tillsammans.
Hon hade en väldigt udda humor.
Vi hade alltid…kul.
Lucy var enda barnet, så hennes föräldrar avgudade henne.
De var stolta över att hon läste till sjuksköterska på universitetet.
Hon ville lära sig och veta allt, för att bli bra på det hon gjorde.
Lucy och jag gjorde vår första praktik på Countess of Chester-sjukhuset.
Vi såg båda verkligen fram emot den.
Men redan från början var sköterskorna ganska avvisande.
Vi gick till personalrummet för att äta lunch
och sköterskorna satt där och pratade.
Lucy försökte delta i samtalet, men de ignorerade henne bara.
Det kändes som att sköterskorna och läkarna inte ville ha oss där.
Jag började tänka att vissa aktivt försökte
göra det svårt för Lucy.
Jag har ingen aning om vad som kan ha fått dem att behandla henne på det viset,
förutom att de inte gillade… att hon var blyg och tystlåten.
Jag ville inte stanna kvar där
men Lucy sökte jobb på neonatalavdelningen.
Jag förstod inte riktigt varför hon ville stanna,
med tanke på hur vissa av sköterskorna och specialistläkarna betedde sig.
Man kan nog beskriva examen som en bitterljuv tid.
Min och hennes familj åt middag tillsammans.
Lucys föräldrar var så stolta över hennes examen.
De satte in en annons i lokaltidningen.
Men det var sorgligt också, för jag var orolig över hur det skulle gå för henne.
FYRA ÅR SENARE
Lucy var tystlåten.
Hon verkade samvetsgrann och engagerad.
Hon verkade kompetent, så vitt jag kunde avgöra.
Det var inget som gjorde att hon stack ut.
Men i slutet av 2015 var alla specialistläkare oroliga
över de många avvikande dödsfallen på avdelningen.
När man granskade personalen fanns det en gemensam faktor.
En enda person hade varit i tjänst vid alla dödsfall:
Lucy Letby.
Jag visste först inte hur jag skulle tolka det.
Var det en ren slump, eller var det hon som skadade dem?
Vi bestämde oss för att ta upp det med avdelningschefen.
Men hon hävdade med bestämdhet
att Lucy Letby var kompetent och hängiven,
och att det var otänkbart att hon skulle kunna skada patienter.
Tyvärr fortsatte det att inträffa dödsfall under nätterna
och Lucy Letby var i tjänst vid alla dessa händelser.
Ledningen bestämde till slut
att Lucy Letby skulle jobba dag i stället.
Dödsfallen och kollapserna nattetid upphörde,
men förfärligt nog började de inträffa dagtid.
I det skedet insåg alla vi specialistläkare
att vi inte kunde vänta längre.
Lucy Letby måste flyttas från neonatalavdelningen.
KRIMINALINSPEKTÖR HUGHES…
Knappt ett år efter utredningen,
fick jag ett mejl från Lucy Letby som var skickat från hennes jobbadress.
ÄMNE: HUMMINGBIRD-UTREDNINGEN
Hon använde utredningens namn, som inte var offentligt.
JAG UNDRAR OM NI VET UNGEFÄR NÄR JAG KOMMER ATT BLI KONTAKTAD.
Hon visste att vi hade pratat med hennes kollegor
och undrade när det var hennes tur.
JAG ÄR TACKSAM FÖR ALL INFORMATION SOM KAN LINDRA MIN ORO.
Det var intressant, för jag tänkte att hon kanske hade nåt att berätta.
NI FÅR GÄRNA KONTAKTA MIG OM DET ÄR NÅT NI VILL DISKUTERA.
TACK, LUCY LETBY
Vi behövde prata med Lucy Letby.
Och det bästa sättet, det enda sättet, var att gripa henne.
- Hej. Lucy? - Ja.
Jag är från Cheshirepolisen. Får jag komma in?
- Ja. - Ja? Tack.
- Är det nån mer här? - Ja.
- Vem är det? - Min pappa.
De går upp och hämtar din pappa.
- Jag skulle vilja prata med dig. - Jag hämtar din pappa.
Vill du sitta ner?
Jag har en kroppsburen kamera som spelar in nu.
- Okej? - Ja.
- Tänder man här? - Ja.
Vilken knapp? Den var det.
Jag vill att du lyssnar nu, för jag ska läsa upp lite information.
Det är viktigt att du lyssnar.
"Mellan mars 2015 och juli 2016
avled flera barn på neonatalavdelningen Countess of Chester-sjukhuset.
Sjukhuset granskade händelsen
och lämnade sen över fallet till polisen, som har utrett det.
Undersökningarna och bevismaterialet visar på mord och mordförsök
och du är misstänkt för dessa brott.
Du behöver inte säga nåt, men allt du säger kan användas som bevis.
Gripandet är nödvändigt för utredningen
och för att skydda barn eller andra utsatta."
Förstår du det jag just läste upp för dig?
Lucy, nu måste du åka till polisstationen för förhör.
De här poliserna ska följa med dig till övervåningen.
Du är gripen, så vi måste vara hos dig
och se till att du stannar här och att inget händer.
Är det några skor du behöver ha på dig?
Ska du ha på dig de där kläderna?
Du har träningsoverall, det passar nog bra.
Vi ska hämta dina skor.
Jag ska bara…
Har du några skor?
Du får inte röra vid nåt annat.
Så du får inte flytta på saker eller ta med dig nåt mer.
- Ska ni söka igenom huset? - Det kommer att genomsökas, ja.
- Får jag säga hej då till honom? - Till din katt? Självklart.
Det här är bara under transporten, okej?
Det är för att både du och vi ska vara säkra i bilen.
Så fort vi kommer fram kan vi ta av handfängslen, okej?
Jag väcktes av telefonen omkring klockan sex.
De sa: "Det här är Cheshirepolisen.
Vi ringer för att berätta att vi har gripit en person
som är misstänkt för mordet på din dotter."
Plötsligt insåg jag att nån kanske hade skadat mitt barn avsiktligt.
Jag…
Vi var helt…
…mållösa.
Okej, bra.
Kliv ur bilen, är du snäll.
Okej, sträck ut armarna.
Det är bara nåt där.
Vad är ditt nuvarande yrke?
Barnsjuksköterska.
Du kan sätta dig där, Lucy.
En sjukvårdsanställd har gripits, misstänkt för mord på åtta spädbarn
och mordförsök på sex barn på Countess of Chester-sjukhuset efter…
Så fort jag såg hennes ansikte, kände jag igen sköterskan.
När jag besökte Zoe för första gången,
höll hon i en skrivplatta, men gjorde inget.
Hon stod bara där och iakttog oss.
Dagens gripande bekräftar den fruktansvärda misstanken
att nyfödda kan ha blivit mördade.
Jag fick en nyhetsnotis på mobilen.
Jag skakade och fick hjärtklappning. Hjärtat bankade.
"Varför har de gripit Lucy?"
Jag kunde inte tro det.
Jag tänkte att det var ett hemskt misstag.
Förhöret spelas in. Jag är kriminalinspektör Lee.
- Den andra polisen är… - Vicky Holt.
- Säg ditt namn igen, är du snäll. - Lucy Letby.
Vårt mål med att förhöra Lucy Letby
var att ta reda på vad som hade hänt med barnen
och ge henne en chans att komma med en annan förklaring
till att barnen så hastigt hade blivit dåliga eller kollapsat.
Under en återupplivning, hur ser arbetsfördelningen ut?
Läkarna brukar ta luftvägarna och ge läkemedel.
Två personer tar hand om läkemedlen.
Och helst vill man ha nån som är med föräldrarna.
Hon var väldigt kunnig. Hon var lugn. Hon var sympatisk.
Och när vi pratade om hur vården av dessa barn gick till
visste hon svaren på frågorna.
Så vem antecknar under återupplivningsförsöken?
Helst har man nån som ansvarar för det. Ofta är det en underläkare
men annars är det en sköterska.
Men när vi pressade henne på vissa punkter,
särskilt vad hon hade sysslat med när barnen kollapsade,
tyckte jag att hon blev lite mer undvikande.
Precis före kollapsen, Lucy,
hade du då nån anledning att gå in i sal 1?
Jag minns inte.
Okej. Men du jobbade i sal 1?
Jag tror inte det. Jag minns inte vilket barn jag skötte.
Okej.
Och du minns inte hur du hamnade där under återupplivningen?
Nej.
Hon tog tid på sig att tänka över sina svar.
Det kändes som att det tog väldigt lång tid för henne att svara.
Vet du varför han behövde återupplivas?
Nej. Jag minns inte vad som hände, bara att han fick återupplivning.
Hennes svar väckte viktiga frågor.
Lucy Letby hölls kvar i många timmar
men vi hade inte nog med bevis för att väcka åtal.
Och vi behövde få fram mycket mer information.
Så efter förhöret släpptes Lucy Letby.
Då fick vi möjlighet att hämta in ytterligare sakkunnigutlåtanden
och undersöka det vi hade hittat vid husrannsakan.
Det var en enorm mängd material.
SPARAS
Vi hittade en kartong med ordet "sparas" på framsidan,
och i den låg överlämningsrapporter från sjukhuset i Chester.
Det var konfidentiella dokument som innehöll personlig information.
Namn, födelsedatum och en sammanfattning av deras medicinska tillstånd.
Vi upptäckte sen att några av dokumenten gällde
barnen som hade kollapsat och sen dött,
vilket förstås var oroväckande.
Lucy Letby gjorde många anteckningar och behöll många av dem.
Det var många dagböcker
och post-it-lappar.
HJÄLP
Vi hade hittat djupt oroväckande bevismaterial.
Vi förstod att vi var tvungna att gripa Lucy Letby igen.
Vi behövde fråga henne några väldigt raka och svåra frågor.
Polisen. Simon Blackwell från Cheshire. Vi behöver prata med er.
- Lucy? - Ja.
Jag kommer in, okej?
Hej, Lucy.
På grund av nytillkomna bevis griper jag dig för flera brott.
- Följ med mig ner. - Ja.
Strategin blev då ganska enkel. Det fanns mycket bevis,
så jag behövde hålla mig till fakta som hon inte kunde förneka.
Om hon hade en alternativ förklaring, var det dags att ge oss den.
Det här är ett av flera förhör, Lucy.
Som du ser har den röda lampan tänts.
Dessutom filmas förhöret och följs där uppe.
Din bostad genomsöktes
och en mängd såna här överlämningsrapporter
hittades i ditt hem.
Kan du förklara det?
Det är anteckningar som jag har råkat få med mig hem
när jag inte har tömt fickorna.
Det fanns nästan 250 överlämningsrapporter
som låg i kronologisk ordning, alltså i datumordning.
Hon var uppenbarligen en noggrann och metodisk person.
Hon visste att de innehöll sekretessbelagda uppgifter,
och att hon inte borde ha haft dem.
Så tanken att hon av misstag
skulle ha fått med sig 250 sekretessbelagda journaler hem
var häpnadsväckande.
SPARAS
Förklara varför du la dem i en mapp.
Jag visste inte hur jag skulle göra mig av med dem, så jag behöll dem.
- Visste du inte hur man gjorde? - Nej.
Har du tidigare tagit med såna här överlämningsrapporter hem
och gjort dig av med dem?
Jag tror inte det.
Jag har ingen dokumentförstörare och det är så jag…skulle göra mig av med dem.
Under husrannsakan hittade vi en dokumentförstörare i ett av sovrummen,
så hennes förklaring stämde inte.
Hon kunde ha förstört och gjort sig av med dokumenten,
men hon behöll dem.
Gäller anteckningarna i mappen som du hade i din bostad, Lucy,
de spädbarn som du hade ansvar för?
Ja.
Om man behåller nåt, gör man det av en anledning, för att det är viktigt.
LUCY LETBYS KALENDRAR KALENDER 2016
Under husrannsakan hittade vi flera kalendrar.
När vi började läsa igenom dem hittade vi en oroande detalj.
Det fanns anteckningar där hon hade skrivit initialer
som matchade initialerna hos de misstänkta fall som vi utredde.
Min kollega frågade om spädbarnen som kollapsade,
och du sa att du antecknade dem.
- Varför? - Jag skrev in dem.
Jag vet inte hur jag gjorde det.
Okej.
Det var några datum, då vi vet att barn kollapsade
som hon hade markerat med en asterisk.
Jag tror att det är några datum som jag…
Jag har markerat dagar som var…
…då nåt barn var särskilt sjukt.
Vad var syftet med det?
Vet inte. Bara för min egen…
Din egen vad då?
För att kunna tänka igenom det.
Varför ville du tänka igenom det, Lucy?
Jag pratade inte med andra. Jag höll det inom mig tills jag var ledig.
Som vi såg det, hade hon noterat vilket barn som hade attackerats.
Under den andra husrannsakan
hittade vi en svart sopsäck i hennes garage.
Där låg ett papper med några oroande anteckningar.
Jag ska läsa upp några rader. Det står:
"Mördare", "mord".
"Ingen får nånsin veta vad som hände och varför."
- Förklara det för mig, Lucy. - Ingen kommentar.
Berätta varför du skrev "mördare".
Ingen kommentar.
- Menar du att du är en mördare? - Ingen kommentar.
Berätta om: "Ingen får nånsin veta vad som hände och varför."
- Ingen kommentar. - Vad betyder det, Lucy?
Ingen kommentar.
Man kunde se att hon började inse och förstå
vad bevisen tydde på.
Lucy, sen du slutade på avdelningen
har 897 barn i graviditetsvecka 32 eller mer
fötts på Countess of Chester-sjukhuset och lagts in på neonatalavdelningen.
Sen du slutade har inga av de här spädbarnen dött
eller försämrats oväntat.
Har du nån kommentar till det?
Ingen kommentar.
Alla de bevis vi har för närvarande
visar tydligt att du var den enda som var närvarande
vid samtliga tillfällen då 25 barn kollapsade och 17 barn dog.
Det tyder på att du var ansvarig.
Ingen annan, Lucy. Bara du.
Lucy, om det finns en förklaring till varför du var ansvarig,
är det här din sista chans att förklara det för oss.
Ingen kommentar.
Okej.
Min klocka visar 16.10.
Förhöret är avslutat.
Lucy Letby hade förhörts i detalj om alla dessa barn.
Det var dags att överblicka och gå igenom bevisen
och hon släpptes återigen.
Det var svårt att föreställa sig hur det var för Lucy
när hon greps och blev förhörd i flera dagar.
Jag ville bara säga till henne att jag fanns där om hon behövde mig.
Att inte kunna göra det var förfärligt.
Men jag tvivlade aldrig på att hon var helt oskyldig.
Utredningen befann sig i ett skede
där vi hade mycket information från förhöret, massor av vittnesmål.
Vi hade fler sakkunnigutlåtanden.
Och när vi lade ihop det systematiskt
pekade allting tydligt mot att Lucy Letby var inblandad.
Är hon där uppe?
Ja, jag tror det.
Hej. Det är okej. Det är Cheshirepolisen. Okej?
Lucy, går det bra om jag tänder?
- Ja. - Vill du gå och sätta dig?
Men…
Lucy, lyssna på mig en stund. Jag är *** från Cheshirepolisen.
Jag griper dig för mord på ***,
mord på *** och mord på ***.
Hörde du allt, Lucy?
Vi behöver se till att du klär på dig, okej?
Polisen tar dig till polisstationen i Chester.
Lucy, vill du klä på dig?
Det är bara under transporten, okej?
Är det för hårt?
Du ska kunna röra händerna lite grann, bara du inte kommer loss.
Kan du sätta dig?
Jag ska bara få i den här.
24 TIMMAR SENARE BLEV LUCY LETBY ÅTALAD.
ÅTTA MORD. TIO MORDFÖRSÖK.
LUCY LETBY SATT HÄKTAD I 23 MÅNADER I VÄNTAN PÅ RÄTTEGÅNG.
En sjuksköterska står inför rätta
anklagad för mord på sju spädbarn på en neonatalavdelning.
Lucy Letby tog hand om de mest sårbara barnen.
Hon anländer till domstolen i en skåpbil.
Hon är anklagad för mord på sju barn och mordförsök på tio andra.
Man tänker hela tiden: "Har vi gjort rätt?"
"Är bevisen starka nog för att hålla i rättegången?"
I sitt inledningsanförande sa åklagaren Nicholas Johnson till juryn
att de 17 barnen inte kollapsade eller dog av naturliga orsaker
utan på grund av den åtalade.
Allt jag kunde tänka på var Lucy
och vad hon skulle få höra folk säga om henne.
Det var väldigt tufft att förbereda sig inför rättegången.
Det gick inte en dag utan att jag tänkte på Zoe.
Jag ville stå upp för henne,
men samtidigt inte vara partisk under rättegången.
Jag visste att Lucy Letby skulle vittna, så jag var tvungen att möta henne.
Hon bar en ljusgrå topp och mörkgrå byxor
och yttrade sig bara för att bekräfta sitt namn.
Det var 50-60 journalister från hela världen
som bevakade rättegången.
Jag satt på första raden närmast Lucy Letby,
och därifrån följde jag hela rättegången.
I början av rättegången
var åklagarens öppningsanförande på över 90 sidor.
De sa att det fanns flera sätt
som Lucy Letby hade skadat barnen på.
Det var allt från fysiskt våld mot halsen eller magen…
De sa att hon tog bort luftvägstuber
så att syremättnaden sänktes och försämrade barnets tillstånd.
Hon använde också övermatning, så att magsäcken svällde upp
och tryckte diafragman mot lungorna, så att andningen hindrades.
Hon bytte metoder och var kreativ för att orsaka dödsfall och kollapser.
Och nu behövde åklagaren bevisa det.
I sju månader
har åklagaren Nick Johnson arbetat med åtalet mot Lucy Letby.
Nu har han sin chans att förhöra henne direkt
om anklagelserna om att hon mördat och skadat spädbarn.
Det var första gången sen Zoes död jag såg Lucy Letby.
Jag satt tre meter ifrån henne.
Hon tittade på mig flera gånger och stirrade.
När hon såg på mig fick jag sänka blicken.
Atmosfären i rättssalen var extremt spänd.
När hon vittnade verkade hon ha tydliga minnen
av nästan alla 17 barn som hon påstods ha skadat, förutom ett.
När hon fick frågan om hon mindes Zoe…
…pausade hon och sen sa hon nej.
Hela rummet blev liksom…
Hon lät väldigt affärsmässig i rätten.
Hon gjorde tydligen det under polisens förhör också.
Vi ska prata om ***.
Det är sex sidor ur hennes journaler där ditt namn står.
Är det korrekt att hävda att du vårdade henne?
Ja.
Berätta vad som hände med ***.
Jag minns inte riktigt ***.
Minns du om du var med under återupplivningsförsöken?
Nej.
Jag sa till rätten att Zoe hade varit stabil.
Det fanns ingen orsak till en plötslig försämring, än mindre kollaps.
I journalen nämndes den underliga missfärgningen av huden
som enligt personalen inte hade funnits tidigare.
Det fanns även luft i ett blodkärl i kroppen.
Det kallas för luftemboli.
Det är som när man får luft i elementen, det stoppar cirkulationen.
Jag gick igenom litteraturen om luftembolier hos nyfödda barn.
Två kanadensiska läkare, Lee och Tanswell, publicerade en artikel 1989.
De hade observerat en mycket märklig missfärgning av huden
som berodde på luft i blodomloppet.
Den var mer eller mindre identisk med det som läkarna hade beskrivit
hos flera av spädbarnen på Countess of Chester-sjukhuset.
Dr Evans gav sin samlade bedömning, men försvaret sade emot.
"Vänta nu, det fanns andra orsaker till att barnen blev sämre."
I vissa fall var de dåliga när de föddes och blev helt enkelt sämre.
I andra fall var det brister i vården som bidrog till barnens kollaps.
"Bevisen räcker inte för att säga att luften injicerades."
Jag förklarade att barn på en neonatalavdelning
är kopplade till en mycket avancerad infusionspump,
som hindrar luftbubblor från att passera.
Om luft inte kommer in i blodomloppet av misstag,
kan luft bara komma in i blodomloppet
genom att nån gör det avsiktligt.
Jag sa till juryn
att enligt min åsikt berodde Zoes försämring
på att luft injicerats direkt in i hennes blodomlopp.
Dr Evans sa att kollapsen tydde på en luftemboli
som berodde på att luft hade injicerats i blodomloppet
när ansvarig sjuksköterska inte var i rummet.
- Men du var där. - Okej.
Har du nån förklaring till det?
Nej.
Bevisen som vi har sett visar att du var närvarande när *** kollapsade.
Håller du med?
Du jobbade i sal 1 när sjuksköterskan inte var där.
Hon hade gått därifrån.
Om hon säger det så. Jag minns inte exakt var jag var.
Finns det nån anledning till att du minns läkemedlen och inte kollapserna, Lucy?
Jag minns läkemedlen eftersom jag läste i journalen
och såg att jag hade signerat dem.
Eller minns du att du gav läkemedlen
eftersom det var då du passade på…
Nej.
- …att injicera luft? - Nej.
- Inte? - Nej.
Att höra alla bevis kring Zoes död
var väldigt…smärtsamt.
Åklagaren berättade hur Lucy Letby gick in i salen och…
DIGITALT MASKERAD
…injicerade luft…
…in i…
…slangen.
Jag tittade på Lucy Letby för att se hur hon reagerade på det.
Men när hon vittnade visade hon aldrig
att hon var upprörd över de förfärliga detaljerna
i det hon påstods ha gjort.
Inga känslor. Inga alls.
Vad ville de att hon skulle göra? Sitta och snyfta varje dag? Yla och gråta?
Ständigt hävda sin oskuld?
DIGITALT MASKERAD
Jag tror inte att det är realistiskt eller möjligt.
DET VAR EN HEMSK NATT. VÅRT JOBB ÄR BARA FÖR SORGLIGT IBLAND.
Efter Zoes kollaps, skrev Lucy Letby till kollegor.
VI FÖRLORADE "ZOE".
Hon berättade för dem att Zoe hade avlidit
och beskrev även föräldrarnas reaktion.
FÖRFÄRLIGT. FÖRÄLDRARNA FÖRKROSSADE, PAPPAN SKREK.
"Föräldrarna förkrossade, pappan skrek."
Det var en chock, och hon kände sig lamslagen.
JAG KAN INTE PRATA NU. JAG BEHÖVDE BARA FÅ UR MIG DET.
Det var motsägelsefullt, eftersom hon sa: "Jag minns inte det här alls."
Vi visade Lucy Letby sms:en för att hjälpa henne att minnas.
DET ÄR ETT UNDERBART JOBB. MEN VARFÖR KLARAR SIG VISSA BARN OCH ANDRA INTE?
Men hon höll fast vid att hon inte mindes några detaljer.
Det är inget konstigt med att messa en kollega
och berätta att nån har gått bort.
Och det är inget konstigt med att skriva att man har haft en dålig dag.
JAG ANTAR ATT DET HELT ENKELT VAR MENINGEN.
Man är pressad och jobbar kanske 14-timmarspass.
Om ett barn börjar försämras,
är det den ansvariga sköterskan som märker det.
Det är otäckt.
Man bearbetar det genom att prata med kollegor.
Så jag förstår inte vad de försöker måla upp.
JAG TROR ATT DET ÄR ÖDET. DET FINNS EN ORSAK TILL ALLT.
Under rättegången frågade man om hennes Facebook-sökningar.
Lucy Letby ägnade sig åt att söka på Zoes föräldrar
och sökte på båda två på Facebook, vilket var konstigt.
Den 25 juni sökte du på *** på Facebook.
Och den 25 juni sökte du även på ***.
Stämmer det att du gjorde de sökningarna?
Jag minns inte. Men det måste jag ju ha gjort.
Letade du efter foton av barnen?
Nej.
Försvarsadvokaten sa att det inte låg nåt ondskefullt i sökningarna.
De sa faktiskt: "Hon är bara lite nyfiken."
- Vet du inte vad du sökte efter? - Nej.
Det fanns många indicier i det här fallet
som vid en nykter granskning inte alltid talade till Letbys fördel.
Men det är inget olagligt med att messa en kollega
eller söka efter nån på Facebook.
För att bevisen skulle hålla behövde åklagarna nåt mer konkret.
Mycket av bevisningen i det här fallet var medicinskt svår och komplicerad.
Men i två fall, enligt åklagaren, fanns det obestridliga bevis.
"Vi har bevis för att det hände och hon kan inte förneka det."
Det var två barn som Lucy Letby var anklagad för att ha skadat
genom att ge dem insulin när de inte behövde det.
Det är extremt farligt att ge insulin när det inte behövs.
Det kan orsaka koma och leda till döden.
"Den som gav honom insulin måste ha varit medveten om
att det utsatte honom för fara och kunde ha dödat honom
eller lett till bestående skador med livslånga konsekvenser."
Håller du med om det, Lucy?
Ja.
I rätten var Letbys försvarsadvokater tvungna att erkänna
att det hade gjorts med avsikt.
Att det fanns en giftmördare på avdelningen,
men att det måste ha varit nån annan.
Lucy själv höll med om
att insulin hade getts till spädbarn och gjort att de försämrades akut.
Nån hade gjort det.
De frågade Lucy:
"Håller du med om att barnen hade syntetiskt insulin i kroppen?"
Bevisen lades fram för henne. Hon var tvungen att hålla med.
Men när hon höll med om det
var det som en fälla för att få henne att erkänna.
Hon arbetade inte bara vid avgörande tidpunkter.
Hon hade dessutom signerat viktiga läkemedel.
Bland annat en näringslösning
som enligt sakkunniga var kontaminerad med insulin.
Du har bekräftat din signatur på receptet för näringslösningen.
Tillsatte du…
- Nej. - …insulin i påsarna, Lucy?
Nej.
Näringslösningen förvarades i samma låsta kyl som insulinet.
Ett kylskåp som Lucy Letby hade tillgång och nycklar till.
Lucy Letby hade möjlighet att begå dessa brott.
Det kan ha varit ett misstag, eller så var det avsiktligt.
Åklagarens linje var hela tiden att det var avsiktligt.
Letbys försvarsadvokater hade svårt att möta det.
När man tittar på alla bevis som lades fram
kan det rent objektivt inte ha varit nån annan.
- Jag frågar igen. Tillsatte du insulin? - Nej.
Experterna tror att nån gjorde det.
- Han var din patient. - Det var inte jag.
- Vet du vem det var? - Nej.
Nu hade juryn sett bevis
för att ett barn avsiktligt hade blivit förgiftat med ett ämne.
Som man brukar säga: det var en rykande pistol.
Om man ska analysera Lucy Letbys karaktär
ser man lätt att det saknas en bit av pusslet,
och det är frågan: "Varför skedde allt det här?"
Det enda som stack ut
var post-it-lapparna som hittades vid husrannsakan.
De här lapparna är rätt fascinerande.
De är som Jackson Pollock-tavlor, fast med ord.
Det finns inte en tom fläck. De är fyllda med konstiga fraser och underliga ord.
De är förvirrande.
"Jag dödade dem",
"Jag är ond" och "Jag gjorde det" är skakande att läsa.
Vad fick henne att skriva det?
Och vad var det hon hade gjort som fick henne att tro att hon var ond?
Du skrev på en lapp: "Jag är ond. Jag gjorde det."
"Jag förtjänar inte att leva. Jag dödade dem med flit."
"Jag är en hemsk, ond person."
Förklara det för oss.
Ingen kommentar.
Alla tänkte: "Nu är det klart."
"Spelet är över."
"Hon har begått dessa brott, och erkänt dem på papper."
En sak jag aldrig kommer att förstå
är varför försvaret inte åberopade några sakkunniga.
Åklagarens sakkunniga kunde säga vad de ville.
Men det var som att Lucy inte hade nån…
… på sin sida som sa: "Vi har andra förklaringar."
Juryn i rättegången mot Lucy Letby har dragit sig tillbaka för överläggning.
Att vänta på utslaget var väldigt…
…påfrestande.
Jag kände mig hjälplös.
Jag minns att jag hela tiden sa:
"När det här är över, när sanningen kommer fram,
när de inser att de har gjort ett misstag,
då ska vi göra det här. Det här är våra planer."
Det finns två möjligheter.
Antingen är hon oskyldig
och ett offer för ett förfärligt rättsövergrepp
och har fått hela sitt liv uppochnervänt.
Alternativt är hon en seriebarnmördare.
Enormt mycket står på spel.
Det här är senaste nytt.
- Lucy Letby har förklarats skyldig… - …till mord…
…på sju spädbarn, och mordförsök på sex andra…
Kalkylerande och listig.
Den grymma, fega seriemördaren Lucy Letby.
Hon överskuggar Myra Hindley och Beverley Allitt
som den värsta barnamördaren i modern brittisk historia.
Efter tio månaders rättegång har Lucy Letby förklarats skyldig.
Det är nog den ondaste kvinnan jag har hört talas om.
Den värsta seriebarnmördaren i modern tid.
Jag kunde inte förstå varför de gjorde så här.
När chocken började lägga sig
var jag bara orolig för henne.
Jag kände mig lättad, glad,
och sen omedelbart förkrossad.
För nu var det sant.
Och…jag kan inte fly från den här verkligheten.
Vi fick ingen känsla av upprymdhet eller tillfredsställelse.
För familjerna var det bara en överväldigande…
…svår och traumatisk utgång.
Lucy Letby.
Eftersom det här brottet är så exceptionellt allvarligt,
kommer du att få tillbringa resten av ditt liv i fängelse.
Jag kände att jag behövde säga förlåt till min dotter.
I mitt huvud var jag misslyckad som mamma.
Jag sov när det här hände.
Jag…
…hade varit vaken under hela det smärtsamma…
…värkarbetet och förlossningen.
Men när hon behövde mig var jag inte där.
Det här är inget jag…
…kan förlåta mig själv för.
Efter att ha följt Lucy Letby-fallet ända sen gripandet
och sett hur det gick…
Som advokat var jag djupt oroad.
Vi måste komma ihåg att ingen såg henne göra nåt fel.
FÖRSVARSADVOKAT
Det fanns inga övervakningsfilmer.
Det fanns inget motiv.
Inget.
Vi har brottmålsadvokaten Mark McDonald med oss. God morgon.
Vad är dina tankar om det här komplicerade, känsloladdade fallet?
Det är komplicerat och känsloladdat
men det följer på en rad domar både här i landet och internationellt.
Många av de domarna har visat sig vara justitiemord.
Alla de hypoteser som lades fram av de sakkunniga
var bara teorier.
Juryn har fått se alla bevis.
- De fattade ett beslut. - Och kan ha haft fel.
Det var första gången nån hade gått ut offentligt och sagt:
"Sakta i backarna. Jag tror att det är nåt fel med det här fallet."
Efter intervjun tog Lucys föräldrar kontakt med mig.
De var utom sig och visste inte vad de skulle ta sig till.
De bad mig hjälpa dem, och jag sa ja.
Jag började titta närmare på fallet.
Försvaret åberopade inga sakkunniga alls.
Jag vet inte varför.
De kanske tänkte att anklagelserna var så absurda att de inte behövde göra det.
Jag vet inte. Men jag önskar att de hade gjort det.
När jag tog mig an ärendet fanns det bara ett narrativ.
Det var ingen som ifrågasatte domen.
Letby var skyldig.
Vissa tidningar hade ordet "ond" över hela förstasidan.
Men de var medvetna om bristerna i åklagarens framställning.
Flera gånger under rättegången hänvisade de till lappar
där Lucy hade skrivit ner sina tankar.
"Jag är ond", "Jag gjorde det".
Den lappen hamnade på alla förstasidor nästa dag.
DU ÄR OND. DU GJORDE DET.
Det som inte hamnade på förstasidan var anteckningarna som motsade det.
Ord som "skvaller", "diskriminering",
"trakasserier", "era jävlar".
Okej, Lucy. Jag är bekymrad över det du har skrivit
och det du antyder att du har gjort.
Är det nåt du vill berätta?
Jag skrev det för att jag var så överväldigad.
Jag hade fått veta att jag skulle flyttas från avdelningen.
Det kändes som att de ifrågasatte min kompetens
och ansåg att jag hade skadat dem omedvetet.
Jag kände mig skyldig.
HATAR MIG SJÄLV
Vill du berätta mer om det du skrev?
JAG KÄNNER MIG SÅ ENSAM
Jag klandrade mig själv.
Inte för att jag hade gjort nåt, utan för att folk fick mig att känna så.
JAG DÖDADE DEM
JAG GJORDE DET
Jag gjorde mitt bästa för barnen,
och sen påstod de att jag inte var kompetent eller att jag hade gjort nåt.
Och jag…kunde inte hantera det.
Jag ville inte vara med längre.
Du skrev: "Jag har inga ord. Jag kan inte andas, inte samla mig."
Det kändes som om allt bara…
…höll på att spåra ur. Jag visste inte vad jag skulle känna eller göra.
Jag kände bara att sjukhuset och avdelningen antydde
att jag hade gjort nåt fel.
Var det några personer som antydde det?
Ja, några av specialistläkarna.
Vet du varför de skulle vilja ge sig på dig eller…
…lägga skulden på dig?
Ibland tänkte jag att de försökte ge mig skulden
för nåt som nån annan hade gjort.
När Lucy Letby flyttades från avdelningen
fick hon samtalsstöd och hjälp
via företagshälsovården på Countess of Chester-sjukhuset.
Hon fick rådet att skriva ner sina känslor och tankar
som en form av terapi.
Det som stod på lappen var inte ett erkännande överhuvudtaget.
Om vi ska tro att hon skrev anteckningarna
efter att hon hade flyttats från avdelningen
är hennes version av händelseförloppet rimlig.
När det gäller dina känslor av rädsla och panik,
vad var det du var rädd för?
Att de skulle tänka att jag hade gjort nåt fel.
Okej. Och vad skulle hända om de trodde det?
Det här skulle hända.
- Okej. - Att polisen blev inblandad.
- Var det så? - Att jag blev av med jobbet.
Var det ett jobb du tyckte om?
Ja.
Ja, jag älskade mitt jobb.
Ur försvarssidans perspektiv var hon en hängiven sjuksköterska
som hade flyttats från jobbet hon älskade,
och var plågad och uppriven.
På många sätt är lappen ett tydligt exempel på fallets komplexitet.
Vid en första anblick
ser det ut som en bekännelse.
Men när man tittar närmare på det var det inte så enkelt.
Ända fram till rättegången och domen skrev jag till Lucy
och hon skrev tillbaka.
Jag försökte alltid vara positiv. Men nu vet jag inte vad jag ska säga.
SJUKSKÖTERSKA
"Maisie, det finns inte ord för min situation.
Men att veta att du är min vän vad som än händer betyder mycket för mig.
Jag har eget rum och toalett.
Jag kan duscha varje dag och ta en promenad utomhus.
Det är viktigt att komma ut även om det är lite kyligt.
Jag saknar Tigger och Smudge. Det känns hemskt att de inte förstår var jag är.
De tycker nog att jag är en usel matte.
Mamma och pappa tar väl hand om dem, och skämmer säkert bort dem.
Jag gör allt för att vara stark och positiv.
Jag tänker klara det här. Jag ger inte upp."
Förlåt.
Det hände nåt uppseendeväckande sommaren 2024.
En journalist i USA, på The New Yorker,
granskade allt som kunde ha blivit fel vid rättegången
och riktade uppmärksamheten bort från Lucy Letby
och mot sjukhuset.
Det artikeln gjorde var att så tvivel,
och ställa den viktiga frågan:
"Var avdelningen anpassad för verksamheten?"
"Utnyttjades Lucy Letby som syndabock?"
Avdelningen var i kris.
Sköterskor grät efter arbetspassen
för att de var så stressade och utarbetade
eftersom de hade så många barn på avdelningen
utan att ha tillräckligt med personal och resurser.
En gång i veckan lämnades jag ensam med ett barn med stort vårdbehov.
De sa:
"Det är nog ingen fara, men om de blir blå får du säga till."
En sjuksköterskeelev ska aldrig jobba ensam med ett sånt barn.
AVDELNINGSSCHEMA
Nåt av det mest övertygande i åtalet och i åklagarens öppningsanförande
var tjänstgöringslistan med kryss i hela kolumnen.
Syftet med den var enkelt. Den är ett övertygande bevis för juryn.
Man kan visa att hon alltid var där när nåt gick fel.
Men det var en liten avdelning och hon jobbade extrapass.
Vi vet också att Lucy Letby hade tagit extrakurser
och var mer kvalificerad än många andra på avdelningen,
och fick därför ta hand om de sjukaste barnen.
Så det hade snarare varit konstigt om hon inte var där när det hände nåt.
Under rättegången sade åklagaren flera gånger till juryn:
"Barnen slutade dö när Lucy Letby flyttades från avdelningen."
Men när Lucy Letby flyttades sänktes avdelningens vårdnivå,
vilket innebar att de inte tog emot lika många svårt sjuka barn
och därmed sjönk naturligtvis dödligheten.
Jag kände att det var viktigt att visa på bristerna i det som hade hänt.
Men för att kunna göra det, behövde jag förändra narrativet.
Mark McDonald är med oss.
Mark McDonald är här.
Jag har ganska mycket bevis som visar att det finns stora problem.
Plötsligt ökade det lavinartat.
Lucy Letby dömdes för mord på sju spädbarn och mordförsök på sju andra.
Enligt min åsikt är det ett uppenbart rättsövergrepp
i ett rättssystem som inte kunde hantera
erkänt svår statistik och medicinska vetenskapliga bevis.
En man som hette dr Dewi Evans var central för åklagarsidan.
Han var deras främsta sakkunnige.
Det var han som tidigt hade gått igenom journalerna
och kommit med de första hypoteserna
om hur, enligt hans åsikt, varje barn dog eller försämrades.
Allt kretsade kring honom
och hans tillförlitlighet som sakkunnig.
Under rättegången hände en anmärkningsvärd sak.
En domare i appellationsdomstolen mejlade rättegångsdomaren
och kritiserade dr Dewi Evans i mycket starka ordalag
och menade att han tillrättalade sina bevis
beroende på vem som hade anlitat honom.
Kort sagt, att han var partisk.
Varför skulle en domare som inte hade med rättegången att göra
berätta för rättegångsdomaren om sina allvarliga tvivel
i fråga om dr Dewi Evans tillförlitlighet?
Men mitt problem var att appellationsdomstolen ansåg
att dr Dewi Evans var en pålitlig expert.
Så jag behövde ta reda på
om det han påstod var korrekt eller inte.
Jag ville inte ha den som hade läst en bok och blivit sakkunnig.
Jag ville ha den som skrivit boken.
Vi skördade på gården och jag hade fullt upp
när ett mejl dök upp på min telefon.
Det var från en brittisk advokat.
En artikel som jag skrev 1989 om luftembolier hade använts
för att döma en sjuksköterska vid en neonatal intensivvårdsavdelning.
Dr Shoo Lee var oerhört viktig. Det var hans artikel, hans forskning.
Om den inte tolkades rätt, betydde det att dr Dewi Evans hade fel?
Jag blev bekymrad, för om min artikel hade misstolkats
hade vi ett stort problem.
Jag tittade på bevismaterialet och insåg
att de inte beskrev den hudmissfärgning som var ett tecken på luftemboli.
Det de beskrev
var hudmissfärgning som berodde på hypoxi, syrebrist.
Det innebär att domen kunde vara felaktig. Jag blev väldigt bekymrad.
En ung kvinna kunde få sitta i fängelse resten av livet och dö där, av fel orsak.
Jag sa till Mark McDonald att jag ville hjälpa
och skulle samla 14 av de främsta experterna i världen
vars sakkunskap, trovärdighet och kunskap var höjd över all kritik.
Vårt mål var att skriva en detaljerad rapport
om dödsorsakerna eller skadorna i varje enskilt fall.
Mr McDonald företräder sin klient, det är hans uppgift.
Vi har alltid välkomnat granskning. Granskning är bra.
Vi såg fram emot att höra vad de hade att säga.
FEBRUARI 2025
När jag kom till London, kände jag en enorm press.
Vi skulle förmedla expertgruppens resultat
som skulle ha stor betydelse för fallets utgång.
Inte bara för Lucy Letby
utan även för familjerna, allmänheten och rättssystemet.
Vi är omringade.
Hej, allihop.
Du är helt övertygad om att en oskyldig kvinna har dömts?
Ja.
- Tack. - Vi måste sätta igång.
Vi börjar lite tidigare eftersom det har kommit en och annan.
Vi är här för att presentera en rapport.
Den som tog initiativet till den var dr Shoo Lee, som sitter bredvid mig.
Men nu lämnar jag över till dr Shoo Lee:
Stjärnan i dagens show.
Tack.
"Stjärnan i dagens show."
Det är ingen show. Det finns ingen stjärna.
Det är inget att le åt.
Hur kan en politiker vara så oförskämd att han presenterar nån på det viset?
Det är motbjudande.
Jag ska sammanfatta våra slutsatser
vad gäller de medicinska tillstånden.
Vi såg att sjukdomshistorien var ofullständig.
Barnen var feldiagnosticerade,
det var brist på utbildad personal på avdelningen,
och det var svårt att få tag på läkarna.
Professor Lee hävdade bestämt att inget av barnen hade skadats avsiktligt
och att det var brister i vården som orsakade kollapserna och dödsfallen.
Det är frustrerande, för det finns en kärna av sanning i kritiken.
Vi var underbemannade.
Så är det på de flesta avdelningar inom den offentliga vården.
Men vi hade samma personalbrist före 2015-2016,
och då hade vi ingen ökning av dödsfall.
Att anklaga en kollega, vilket är en hemsk sak att göra,
för att ha mördat och försökt mörda spädbarn
är en usel strategi om man vill försöka dölja
problem och brister på neonatalavdelningen.
Jag granskade överlevnadsstatistiken för spädbarn i Chester
innan dödsfallen och kollapserna inträffade.
Överlevnaden var på samma nivå
som de officiella siffrorna för England och Wales för de åren.
Det här var ingen undermålig avdelning.
De fick återuppliva barnet med…
Vi gick igenom barnen fall för fall.
De hävdar att barn nummer fyra var stabilt
efter att det lades in på neonatalavdelningen.
Barnet var inte så stabilt som åklagarens vittne påstår.
Jag förvarnades inte om att de skulle ta upp min dotter.
Barnet föddes efter prematur vattenavgång.
Om fosterhinnorna har brustit finns risk för infektion.
Då bör modern få antibiotika omedelbart
så att barnet skyddas från infektioner.
I det här fallet var det inte så.
När vattnet hade gått borde de ha gett mig antibiotika tidigare.
De svek mig. De svek Zoe.
Men alla läkare, sköterskor och experter har varit tydliga med
att Zoes tillstånd hade förbättrats.
Hon mådde bättre och blev starkare.
De var sena med att ge antibiotika
och sena med att behandla andningssvårigheterna.
Vi hittade inga bevis för luftembolier.
Jag håller inte med dr Lee.
Han har inte lagt fram några nya bevis, bara lagt fram nya åsikter.
Juryns utslag fastställdes
av tre framstående och erfarna domare i appellationsdomstolen.
Det borde ha avgjort saken, enligt min mening.
Expertgruppens slutsats är därför
att det inte finns några medicinska belägg för uppsåt att orsaka död eller skada
i nåt av de 17 fallen i rättegången.
Man hade allvarliga problem
med vården av patienter på sjukhuset.
Det fanns problem med samarbete och samverkan mellan yrkesgrupper
på sjukhusets neonatalavdelning.
Sammanfattningsvis, mina damer och herrar, hittade vi inga mord.
Om det inte var mord, fanns det ingen mördare.
Så varför satt Lucy Letby i fängelse?
Barnamördare eller offer?
Man ser att det finns ett stort intresse både i Storbritannien och utomlands.
Om det inte var Lucy Letby,
var det uppenbarligen nåt annat på sjukhuset som gick fel.
Ring in om ni tvivlar på domen mot Lucy Letby.
Presskonferensen förändrade allt.
Folk var inte längre osäkra.
Jag är väl knappast den enda som tänker på Lucy Letby just nu
och att hon verkar ha blivit oskyldigt dömd.
Plötsligt var hon inte längre den där onda människan, dödsängeln.
Plötsligt började folk ställa frågan:
"Är Lucy Letby oskyldig?"
Nej. Vi tror inte att hon dödade barnen.
Jag är helt chockad av det här.
I seriemördardokumentärer brukar de ha dödat djur och sånt tidigare.
De är inte som Lucy Letby. Jag tror inte att hon gjorde det.
Vissa hävdar att vi specialistläkare hade en vendetta mot Lucy Letby.
Vad är bevisen för det?
LÄKARNA LJÖG. DET VAR EN HÄXJAKT FRÅN BÖRJAN TILL SLUT.
Jag har blivit anklagad online för att ha dödat barn,
vilket är upprörande.
Två saker plågar mig.
Dels att vi svek barnen.
Och så är det en liten, liten oro som gnager:
"Tog vi fel person?"
Det finns en oro över att det var ett rättsövergrepp.
Jag tror inte att det var det.
Men det finns en oro eftersom ingen såg henne göra nåt.
De senaste åren har jag frågat mig själv
om hon visade en sida för mig och en annan sida för andra människor.
Det finns alltid tvivel. För hur väl man än…
DIGITALT MASKERAD
…känner nån,
känner man aldrig hela den personen.
Det kan fortfarande finnas saker man inte vet.
Men utan att se konkreta bevis
kan jag inte tro på det.
Jag vet att folk tycker att jag stödjer en barnamördare.
Men hon är min vän och hon sitter i fängelse.
För alltid.
Dr Shoo Lee och de andra experterna slutförde rapporten,
och jag lämnade in den till resningskommissionen CCRC
som förhoppningsvis skickar den vidare till appellationsdomstolen
för att få en ny rättegång.
En ung kvinna kan sitta i fängelse för brott som hon inte har begått.
Vi har ett stort ansvar, eftersom det kan vara Lucys sista chans.
Det är lätt för skurkar att vara skurkar,
se ut som skurkar och bete sig som skurkar.
Lucy Letby är inte sån.
Men det betyder inte att hon inte var kapabel att göra det hon dömdes för.
Det intressanta med det här fallet var den enorma mängden indicier.
JAG ÄR OND. JAG GJORDE DET.
Var för sig bevisar de inte att hon är en kallblodig mördare.
Men när man lägger ihop allt
är det inte konstigt om man tänker:
"Om den här kvinnan är oskyldig har hon haft riktig otur."
Vi har ägnat flera dagar åt förhör och ingående samtal med dig
om din roll i morden och mordförsöken på 17 barn.
Du har hela tiden nekat, Lucy.
- Har du nåt att tillägga? - Ingen kommentar.
Vi ville inte behöva säga till familjerna att nån hade mördat deras barn.
Den enda som egentligen vet varför hon gjorde alla dessa hemska saker
är Lucy Letby själv.
Nu när fallet diskuteras offentligt i stor utsträckning
står jag fast vid vår utredning och sökande efter svar.
Men allra mest tänker vi på familjerna som måste se det här
och höra en mängd upprörande teorier om sina barn.
DIGITALT MASKERAD
Såna här saker kommer man inte över.
Man känner sorg
men också hopp och kärlek till henne.
Vi lever ju vidare
och jag vill fokusera på det som är bra och uppskatta det jag har.
Jag var stark nog att försöka igen.
Min man och jag har en underbar son.
Han betyder allt för oss.
Jag har alltid pratat med honom om Zoe.
Han vet att hon dog när hon var bebis.
Han vet att hon är i himlen.
Det har varit den ena prövningen efter den andra.
Det är inte över än, men jag vill klara det.
I oktober 2023 tillsattes en utredning av händelserna och dess konsekvenser.
Polisen har även inlett en utredning mot sjukhuset om vållande till annans död.
Sjukhuset menar att det inte är lämpligt att kommentera saken ytterligare
med hänsyn till pågående utredningar.
I juli 2025 inkom bevis som gällde ytterligare nio barn.
20 januari 2026 meddelades att Lucy Letby inte åtalas för dem.
Försvarsadvokaten Ben Myers avböjde att kommentera
varför inga sakkunniga åberopades.
Undertexter: Stina Hedin