Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
"НЕ Е ПОДХОДЯЩО ДА НАРИЧАМЕ ПЛАНЕТАТА СИ "ЗЕМЯ",
СЛЕД КАТО ТЯ ОПРЕДЕЛЕНО Е "ОКЕАН"
АРТЪР КЛАРК
ОБЩЕСТВЕН РИБАРСКИ КЕЙ КЕЙ 21
Отдавна не съм хващал нищо, но ти си твърде малка.
Виж какво се задава.
Май ще е доста силна.
Така изглежда.
Ще се прибирам, преди да е връхлетяла.
До утре! - Чао.
Всички помнят къде са били,
когато заваля дъждът.
Беше неделя.
Не беше още зима.
Прогнозата беше за слънчево време.
Изглежда, областта с ниско налягане
е обърнала посоката си и приближава бързо.
Днес в града се очакват периодични силни валежи
и пориви на вятъра до 50 км/ч.
Има опасност от леки наводнения и високи вълни край брега.
Остава месец до празниците.
Да се надяваме, че изненадващата промяна на времето…
Хората започнаха деня както обикновено.
Готов ли си? - Да, да тръгваме.
Тогава живеехме близо един до друг.
Добре, чао.
Но пак се чувствахме самотни.
Ставайте. Ще вали.
Да, да влезем вътре.
Когато дойде дъждът,
разбрахме, че не сме сами.
Миналият декември бе много топъл за Западен Вашингтон,
така че следете прогнозата.
ВАШИНГТОН
Хайде де!
Разбрахме докъде могат да стигнат някои хора,
за да защитят дома си.
ПОСЛЕДНИЯТ ДОМ
ВЪВЕДЕТЕ КОД
ДАНЪЧНА СЛУЖБА ВАЖНО УВЕДОМЛЕНИЕ
Привет! Къде са другите?
Къде са другите?
Старото ми кученце!
Добро утро.
Децата са ме оставили да се наспя! - Чудех се защо е тихо.
Хванал си ни закуска?
О, да! Тази сутрин уловът е богат.
Най-великият рибар!
Знам. - Благодаря.
Добро утро.
Ставайте! - Понички!
Може ли да изпържим бекон?
Само се успокойте… Хайде. - Бекон!
Моля, оставете и за нас. - Лешояди!
Същински лешояди! - Пусни го.
Добре. - Включи го.
Касиди току-що пи лекарства. Не му давайте бекон.
Ти го заслужаваш повече.
НЯМА ВРЪЗКА С ИНТЕРНЕТ
Татко, няма интернет.
Не знам. Тук всичко се разпада. - Изнасяме се, когато кажеш.
Само да ударя още няколко джакпота.
Знаеш, че се шегувам, нали?
Не си виновен само ти.
Утре ще дойде човекът да огледа пукнатините в комина.
Ново двайсет! - Какво?
Смята, че основата потъва.
Само коминът крепял къщата.
Твърде вероятно било тя да ни затрупа в съня ни.
Още ли искаш да купим елха?
Навън вали. - Хайде!
Стига, татко! Ти обеща. Молим те!
Не аз, ти им обеща. - Татко!
Не, ти! - Татко!
Кой ви обеща? - Ти!
Добре, да вървим. - Хайде.
Да купим елха. - Аз ще я избера!
Помогни ми да се обуя. - И сама можеш.
Не карай тротинетка вкъщи.
Хайде, мамо! Да вървим!
Винаги се бави. - Тогава защо се учудваш?
Помогни на сестра си. И чакайте в колата.
Ан! Тръгваме!
Не ме пришпорвай. - Няма.
Крия се от децата.
Няма ли най-после да престанем с тези елхи?
Коледа е, Гринч!
Какво направи? - Трябва да отключиш, глупачко.
Отключих, глупако! - Млък!
Стига! И двамата сте глупави.
Греам е залостил вратата.
Не ме обвинявай! Ти беше! - Явно си направил нещо.
Не съм. Защо само мен обвиняваш?
Ти си виновен.
Затова аз съм любимката. Ти все правиш бели.
Млъкни! Ама че си бебе! - Не съм!
На осем години съм.
Какво сте направили?
Нищо! - Нищо!
Тихо, Кас!
Добре, Кас, млъкни.
Защо не сте в колата? - Вратата не се отваря.
Не можем да излезем. - Какво ли не опитахме!
Деца! - Ще пробвам прозорците в стаята си.
Добре.
Пълен абсурд!
Да. Това е нелепа шега. Пубери!
Залепили са прозорците и вратата с лепило, нали?
Не е шега.
Тихо, Кас!
Няма покритие.
Няма връзка. Нито интернет. - Пробва ли да рестартираш рутера?
Платил ли си сметката? - Да.
Кас, тихо!
Имаш ли вече сигнал?
Не, нищо. - Мамо, татко.
Пробвах прозорците в стаята ми. Сякаш са залепени.
Не се отварят.
Кас! Млъкни! - Да излезем… Греам, млъкни!
Татко! Удари ли се? - Татко, как си?
Има ли ти нещо? - Не.
Добре съм.
Чудесно! - Какво става… Татко!
Не разбирам. - Отстъпете.
Защо? Почакай. Какво правиш? - Татко!
Не! - Дръпнете се! Ще се оправя.
Джейсън, недей!
Престани! - Мамо!
Спри! - Татко!
Мамо!
Татко!
Деца…
Татко, пази се!
Боже! - Не сме само ние.
Не можем да излезем. - Вижте, някой идва.
Да.
Това е съседката отсреща.
Жената на Грег. - Коя?
Сюзан. Потропай. - Сюзан!
Сюзан, повикай помощ!
В капан сме! Повикай помощ!
И той е залостен.
Сега се връщам.
Чудесно! Ще потърси помощ.
Ще потърси помощ.
Всичко е наред.
Ще се оправим. - Да. Знам.
Спокойно.
Да, всичко е наред.
Добре, да видим какво правят съседите.
Познаваш ли ги? - Почти.
Отсреща живее сем. Ричардсън. Има три внучета.
Мисля, че Макс е зъболекар.
Това там е колоездачът.
Колоездачът ли? - От ония, дето се обличат смешно.
Грег. Жена му отиде да търси помощ.
Защо не се връща?
Не се притеснявай. Скоро ще доведе полиция.
По-надолу живее любопиткото.
Как се казва? - Боже!
Познаваш ли поне един съсед по име? - Да.
Онази досадница с кучето.
Кого още?
А, да. И галфона с лодката.
Как й викаше?
"Гребни мига"?
Наистина е галфон.
Браво!
Ан?
"Щеше да е само чук и бег. ЛОЛ."
О, не!
Какво е "чук и бег"?
Гости с нощувка на възрастни.
Каква е разликата между нощувката на възрастите и обикновената?
Ами при нощувката на възрастните… - Ядеш сладко на корем.
Забавно. - Предполагам. Нямам идея.
"Властите?"
Толкова дълго я рисувах! - Не си.
"Може би.
Но защо?"
"За да сме в безопасност?"
Вижте. И галфонът с лодката е написал нещо.
ИЗВНЕЗЕМНИТЕ
Не се ли казва "извънземните"? - Да, така се казва.
Защо им е да ни заключват вкъщи? - Няма причина.
САМО НИЕ ЛИ? ИЛИ ЦЕЛИЯТ ГРАД?
"Целият свят?"
Добре, погледнете ме. Няма нищо страшно.
Вкъщи сме, имаме всичко необходимо, но по-важното е, че сме заедно.
Може ли поничка? - Не.
Изяж си спагетите. - Искам емоционална храна.
Къде си чула това, Рут?
Греам…
Щом вие оцелявате там, и аз ще издържа тук.
Дали спортистката е намерила помощ?
Ще дойде някой. Обещавам.
Мисля, че е заради дъжда.
Той направи това.
Не, миличка, дъждът е просто дъжд.
Всичко ще бъде наред, обещавам ти.
Днес дъждът беше различен.
Опитвам се да се държа заради децата.
Но какво става, по дяволите? Как е възможно това?
Не знам.
Боже! Нашите.
Сигурно са откачили.
Семейство Ричардсън отсреща изглежда добре.
Уверен съм, че и с вашите всичко е наред. - Прав си.
Ще ти покажа нещо.
Пистолет?!
Джейсън, как си могъл да купиш пистолет, без да ми кажеш?
Щях. - Тук има деца!
Знам.
Добре, сънувах кошмар. - Какъв?
Какъв кошмар? - Преди две седмици се събудих
и усетих, че не сме в безопасност.
А сега в безопасност ли си?
Извинявай. - Добре.
Нали?
Да.
Преди да го прибереш, поне ме научи да стрелям.
Хайде!
Стига!
Много умно, кретен!
Какво е това, за бога?
Здравей.
Не мога да я пробия.
Дъждът създава някаква предпазна бариера около къщата.
Същото е и с пода.
Кой прави това?
Не знам.
Но сме запечатани.
Има ли опасност да ни свърши въздухът? - Проверих.
Влиза въздух.
Добре. Просто ще чакаме дъждът да спре.
Лягай си.
Ан…
Каквото и да ни държи тук, не е…
…човешко дело.
Моля те, скрий това от децата.
ВТОРИ ДЕН
Вече пробвах.
Много спокойно го приемате.
Нищо не можем да направим.
Вие сте родителите. Ще измислите нещо.
Чудесно! Разчисти.
Така, време е да научите какво е хубава музика.
Това ли е хубава музика?
Да. Класика е.
О, имаме дивиди.
Но само два филма.
Добре, а сега майка ви ще ви разпредели задачите.
Не сме на почивка. Ще действаме по график.
Сутрин ще си оправяте леглата. Ще се обличате. Ще си миете зъбите.
Ще се съсредоточим върху важното.
При разумно разпределение храната ще ни стигне поне за два месеца.
Това храна ли е? - Да.
Май са стари.
Дори за повече.
Ще ги изядем накрая.
Засега имаме ток и вода,
както и газ, но не се знае докога.
Затова трябва да ги смятаме за лукс,
който може да изгубим всеки момент.
Това е само временно и ще го преживеем.
С майка ви ще ви опазим, обещавам.
"Отбор "Делгадо" на "три"!
Няма нужда. - Давай!
Едно, две, три!
Отбор "Делгадо"!
Сега може ли поничка? - Не.
Кас!
Боже!
Не мога да отворя вратата. Съжалявам.
Избери си местенце.
Аз ще почистя.
ЧЕТВЪРТИ ДЕН
Ру…
Какво ти казах?
В учебно време сме в час.
Вече прочетох тази глава.
Пак я прочети. - Защо?
Сега може да ти се струва загуба на време, Греам, но…
Да. Пълна загуба на време е.
Добре. Искате ли да научите нещо истинско?
Нещо полезно? - Да.
Да вървим.
Готови ли сте?
Готови?
Днес ще се научите да чистите риба.
Истински риби очевидно нямаме,
затова Рут беше така добра
да дари за урока три плюшени.
Браво! - Моля.
Много благодаря.
Какво не бива да правим с ножа?
Да си режем пръстите.
Да наръгваме брат си. - Или когото и да било.
И така, първо,
махаме главата и опашката.
Те не се ядат.
Като отстраните главата, ще видите
много удобна дупка в основата на гърлото.
Оттук започваме разреза.
Така няма да разкъсаме вътрешните органи
и да заразим месото.
Разрязвате по средата и започвате да изгребвате вътрешностите.
Ако беше истинска риба, щяхме да я измием.
С чешмяна вода или по-добре в океана.
Откъде знаеш толкова за рибите? - Обичам морето.
И имах лодка.
Наистина ли? Къде е? - Продадох я.
Защо? - Децата са нещо скъпо.
Татко!
Разтворете рибата, за да намерите филето.
Това, което се яде.
Какво правите?
Чистим риба.
Моята е русалка.
Виждам.
Вече даваме на децата да боравят с нож?
Учат се. - Да.
Ние внимаваме, мамо.
И се забавляваме. - Забавляваме се.
Искам да знам докъде стига това.
И АЗ
Попитайте съседа си.
Точно, като развален телефон.
ДА!
Откога може да се пие тук?
От 11:00?
По-скоро от 10:30 ч.
О, не! Премигва.
Прекрасно!
Не!
Не го изхвърляй.
Какво правиш? - Ще го запазя. Да.
Ще го прехвърля тук.
И ще го оставя.
Като изсъхне, ще получим доматено семе.
Какво? - Обичам те.
Знам, защото съм невероятна. - И още как!
На пет преки от тук е същото.
Благодаря, Макс.
"Как сте?"
"Засега добре. Вие?"
ЗАСЕГА ДОБРЕ ВИЕ?
"Биваме."
"Какво работиш, Джейсън?"
Инженер съм, Макс.
Сега съм безработен.
Да, намират им се кариеси.
Ела да ги пломбираш.
Имате ли храна?
Да, засега.
Вие?
НЕ!
Ясно.
ДВЕ СЕДМИЦИ
ДОЙДЕХА ДЪЖДОВНИ ХОРА УПЛАШЕНО ВРЕМЕ
Рут, не рисувай по прозореца. - Добре.
Ти.
Мамо? Ти стани.
Не, той кани теб.
Трябва ли?
Трябва. - Да, трябва.
Хайде.
Стъпи тук.
Ставай. Хайде!
Давай!
Никакви тротинетки вкъщи! Стига!
Тръгва от тази част тук и стига…
Три, четири, пет.
Уно! Печеля! - Две еднакви карти?
КОЛЕДНА УКРАСА
ПРОСРОЧЕНО ЗАДЪЛЖЕНИЕ
"АНИ"
Готови? Едно, две, три!
Идеална елха!
Вижте. Съседите!
Колко красиво!
Коледа!
ЕДИН МЕСЕЦ
Тя е тук.
Кой?
Дъждовната бродница.
Ама че си тъпа!
Идва, когато вали.
Казах ти.
Млъкни.
Това е…
Вероятно е някакво животно.
Тук няма много салата.
Дай ми я, ако не я искаш.
Скоро ще имаме повече зеленчуци. Не растат бързо.
Може ли да ядем мюсли? - Не.
Това е закуската. Не може да придиряме.
Не съм гладна. - И аз.
Тогава не яжте.
Днес видях една жена навън.
И Греам я видя. - Не съм. Лъже.
Не лъжа. - Лъжеш.
Не лъжа. - Престанете!
Понякога, ако гледаш дълго през прозореца,
ти се привиждат разни неща.
Тя беше истинска. И май искаше да каже нещо.
Няма как да говориш с човек навън, след като всички са залостени вкъщи.
Извинявай.
Ру, извинявай, че ти повиших тон, но…
Сега не е време за измислици. - Да.
Нека се опитаме да бъдем по-позитивни.
Добре. - Добре.
Имам изненада. Направих коледни курабийки.
Захарта свърши и се наложи да импровизирам.
Вероятно никак не са вкусни.
Благодаря. Със сигурност са страхотни.
Благодаря.
Моля. - Благодаря.
Още една? - В никакъв случай.
Боже! Ама че странна Коледа!
Нали няма да им се отрази на психиката?
Ще ги бележи за цял живот.
Важното е, че правим най-доброто за тях.
И те ще го запомнят. - Да.
Един ден това ще е далечен спомен, а децата ни са супериздръжливи.
Хайде да се напушим и да гледаме "Еър Форс 1".
Извинявай, какво?
Намерих джойнт на дъното на секс чекмеджето.
Секс чекмедже?!
В него крием лубриканта и играчките, които ти подарих за един св. Валентин.
Да. Значи, имаме секс чекмедже. - Да.
Разсейвай дима. Духай в комина. - Така ли?
Дали ни чу? - Как влезе!
"За семейството си съм готов на всичко.
Не искайте нещо, което не мога да ви дам!"
Не ми казвай какво става във филма. Знаеш, че мразя.
Да.
"Слез от самолета ми!"
Как така го знаеш наизуст? - Просто…
Това е класика, Ан.
Може да пусна "Ани", ако искаш.
Не! Моля те, недей! - Тогава?
Имам нужда поне една вечер да не чувам тези песни.
Значи "Еър Форс 1".
Колко звезди!
Небето се изчиства бързо, когато светът не е в употреба.
Да, няма самолети,
няма хеликоптери, няма замърсяване.
Няма да мислим как ще платим ипотеката този месец.
Да. О, да.
Такива ще бъдат вечерните ни срещи за известно време.
Това ти харесва.
О, да, много.
Не, това.
Това.
По някакъв странен начин си по-щастлив да си тук с нас.
По някакъв странен начин
съм.
Съвсем… съвсем малко.
Не може да бъде!
Боже!
Красавица!
И си голяма.
Много голяма.
Успех!
Това вече е нейният свят.
Не ние направляваме кораба.
Мамо! Татко! Елате!
Дядо Коледа е идвал!
Какво е това? - Половин ябълка.
Половин ябълка?
Вече я имам.
Надявахме се да си забравил.
Какво е това?
Може да си играеш на фризьорски салон. - Благодаря.
Добре. И за двамата е.
Уроци по пиано?
Да, баба ви ви подари пиано,
което само прашасва.
Не искам да свиря на него. - Добре.
Греам? - Не.
Опитахме. - Чудесно!
Да. Грей, дай подаръка на мама.
Какво? Какво сте ми взели?
Благодаря.
Първият ти домат.
Видяха, че е узрял, и решиха да те изненадат.
Ти го отгледа, мамо. - Боже!
Много мило!
Да го разрежа ли, за да има за всички?
Изяж го сама? - Дай, давай.
Много е вкусен!
Разплаках се.
Мамо! Възрастната дама има нужда от помощ!
Г-жа Ричардсън. Заведи ги в занималнята.
Какво става? Татко! - Да вървим.
Татко! Не! - Да вървим. Хайде. Тръгвай.
Ще се оправи ли?
Не, миличка. Тя не беше добре.
Коледа мина ли?
Да.
Последните.
Съжалявам, Кас.
Дръж се заради мен.
Дъжд, дъжд, спри да валиш.
В друг ден ще продължиш.
Не се притеснявай, Кас.
Дъжд, дъжд, спри…
Помощ! Помогнете ми!
Какво?
Навън има някаква жена. Ето я!
Какво става? - Стой тук.
Защо?
Видях ги!
Мамо! Татко!
Кой е това? - Мъртви са!
Съседката. - Отворете ми!
Мъртви са. Всички са мъртви.
Не бива да ви виждат!
Край! Те са тук, а помощ няма!
Сюзан. - Помощ няма!
Не можем да те пуснем. Съжалявам! - Отворете!
Трябва да ми помогнете!
Скрийте се.
Помощ!
Семеен съвет. Веднага!
Не разбирам какво е това. - Опитах се да ти обясня.
Съществото, което видях, беше мило. Не като тези одеве.
Каквото и да има навън,
каквото и да ни държи тук, не е мило.
Чуй ме.
Няма да допусна да ни се случи нищо лошо.
Може ли да спим при вас?
Да.
Не бива да даваме никакви признаци на живот.
Ще спускаме завесите на прозорците. - Особено когато вали.
Чудовищата истински ли са?
Вече да.
Не помагаш, Греам.
Да се успокоим.
Добре, мамо.
Заспивай.
Какво ще правим?
Ще оцеляваме.
НЯМАМ ЛЕКАРСТВА
Каси? Не! Пусни, Каси!
После ще играете с Каси.
Време е за час по физическо.
Мамо, татко пак иска да правим упражнения.
Татко! - Татко!
Това е капакът на комина. Паднал е.
Сега се вижда небето.
А пукнатините? По-големи ли са? - Пукнатини ли?
Защо има пукнатини?
Заради структурните повреди на къщата. - Нали няма да ни затрупа?
Да се надяваме. - На кой му пука?
Вече можем да излезем през комина.
Горе е много тесен. Ще натежа и ще го срутя.
А Дядо Коледа как слиза през него?
Шегувам се. Нека пробвам.
Аз съм най-лека. Ще ме вдигнете с воала.
Ще успея.
Настъпи го.
Бавно и постепенно.
Довиждане. - Не.
Боже!
Това не ми харесва.
Чакайте! Виждам пукнатините.
Не ги пипай. Нищо не пипай.
Прав си, татко. Няма да мога да мина.
Добре, миличка. Ще те спусна.
Почакай. Искам да пробвам нещо.
Само се пази.
Внимавай! По-бавно.
Показах си ръката навън.
Мамо, времето се променя.
Усещам чистия въздух.
Достатъчно. Слизай. Спуснете я.
Внимателно. - Хайде.
Бавно. Точно така.
Още малко.
Боже!
Браво! Добре ли си? - Да.
Смелото ми момиче! Гордея се с теб.
Какво му е на Касиди?
Недей.
О, не.
Кас!
Не, не го мърдай. - Съжалявам.
Моят Кас!
Сърцето.
Лекарството свърши.
Той си поживя добре.
Защо го казваш? - Защото е много стар, миличък.
Понякога, като остарееш, се разболяваш.
Заведи децата в занималнята. Пусни телевизора.
Хайде, деца. Да отидем да гледаме "Ани" в занималнята.
Искам да остана при Касиди. - Знам.
Ще издържиш до утре. Каквото и да стане.
Знам, че е високо. Запушете уши.
До утре, до утре.
Обичам те.
Остава ти само ден.
Един ден.
Така трябваше.
Да.
Но имам проблем.
Не може да остане тук.
В камината.
Ще го кремираме, когато децата заспят.
Да, и това е вариант.
Или пък във фризера.
В никакъв случай!
Ако положението се влоши, съвсем се влоши…
…може да съжаляваме.
Ти се погрижи.
Не искам да знам как.
Спокойно.
Да. Да, давай.
Спокойно. За теб е.
Да.
Ами ако галфонът е прав?
Може да са извънземните.
Те не контролират дъжда.
Не е сигурно.
Каквито и да са…
…ние сме им пленници.
Защо им е все да ни държат затворени?
Защо?
Вероятно за наказание.
Днес няма да видиш повече слънце.
Заваля. Действаме. - Отивам в занималнята.
Хайде. Знаете какво да правите.
Хайде, Ру. Действай.
Рут! Ела.
Какво става? - Какво?
Какво ти е? - Стига!
Не прави така.
Достатъчно. - Недей.
Ела.
Цветето ми!
Оставете ме! - Какво правиш?
Не!
Исках само…
Спокойно. Всичко е наред. Отиде си.
Спокойно. Ти постъпи добре. Браво!
ТРИ МЕСЕЦА
Искам още.
Пестим храната. - Знам, но съм гладна.
И аз.
Ето.
Дояж моя дял. - Не!
Искам много повече.
Само тази вечер, моля ви. От утре пак ще гладувам.
Престани! Веднага престани!
Дръпни се! - Всички сме гладни.
Аз също. - Дай да видя и ще се махна.
Казах "не"!
Нека го отвори.
И ти ли искаш да видиш? Добре.
Мамо! Какво става?
Нищо й няма. Просто…
Добре.
Това все някога ще отмине.
Ще оцелеем.
Не.
Не бива повече да се самозаблуждаваме.
Трябва да сме откровени.
Ще гладуваме. Да. - Не.
Недей. Няма да говорим за това. - Няма да гледам как децата ми гладувам!
Но ще се случи.
Не, ние ще оцелеем.
Нещо повече. Ще живеем добре.
Ще измисля как.
Вярвай ми.
Не. Няма.
Това е краят.
Мамо, татко.
Сгответе ги.
Добре ли съм ги почистил? - Много добре.
Ела.
Ела. Правилно си постъпил.
Къде отиваш?
Дърпай.
А сега?
Ще чакаме.
Да. Хайде, захапи.
Да.
Давай.
Всичко е наред.
Дърпай!
О, не. Не. Дай ги на децата.
Умът ти е замъглен. Не си ял от дни.
Хапни и тогава ще продължиш.
Лисиците ядат ли моркови? - Не е за лисицата.
Какво има?
Риболов през комина. - Риболов през комина.
Внимавайте, пари. - Давайте.
Искам да разчистиш всичко тук.
Под подложката и основата
има няколко сантиметра пръст до бариерата.
Стигат ми.
Дните преминаха в седмици. Седмиците - в месеци.
Хората нямаха представа кога ще си тръгнат нашествениците.
И се криеха, за да оцелеят.
Някои умряха от гладна смърт.
Други загубиха надежда и се предадоха.
Трети намериха цел и се държаха.
Щастливците откриха близостта.
Трябва ме още тор.
По дяволите, току-що свърши.
Може да си направим.
Какво ще кажеш? Добре стана.
Много добре.
Давай!
Тъмно им е.
СТУДЕНО Е! ЯНУАРИ
ФЕВРУАРИ
Външният свят беше станал странен и опасен.
В домовете си хората намериха начин да оцелеят.
В тях те бяха свободни.
Как така изпусна пистолета?
Не знам, скъпа.
Слез от самолета ми! - Слез от самолета ми!
Да!
Какво? - Не!
Знаехме, че и това ще дойде.
Да, но… - Остава ни музиката.
СЛЕД ПЕТ ГОДИНИ
ГРЕАМ - 10,5 Г. ГРЕАМ - 11 Г.
ДЪЖД
ЧЕСТИТ РОЖДЕН ДЕН, МАМО!
ДЪЖД
Добро утро.
НЕ ПРИЧИНЯВАЙ ВРЕДА, НО НЕ ТЪРПИ ОБИДИ
ЗДРАВЕЙ!
ВЪЛНОЛОМ
ПРОДАВА СЕ
Здравей, дъжд.
Тъкмо навреме.
Какво ще обичате днес, господине?
Обичайната прическа? Изтънена отстрани и отзад?
Не предполагах, че ти е забавно.
Здравей, Греам. Готов ли си за подстригване?
Какво беше това?
Автоматизирах капана.
Край на риболова? - Това не е риболов.
И без капаните имаме достатъчно храна.
Ан?
Къщата определено потъва. - Къщата потъва.
Страхотно! Чудесно! Ела да ти покажа нещо.
Виж, става все по-лошо.
Пръстта се отмива.
Нормално. От пет години вали ежедневно.
Май това, което ни държи вътре, крепи къщата.
По-добре да я остави да се срути.
Може би един ден ще живеем в невидима кутия и ще ни е готино.
Повикай децата.
Какво?!
Какво ще кажете?
Какво? - Стига!
Боже!
Чу ли? - Да, чух.
С труд всичко се постига, нали?
Да.
Имам бензин да я запаля няколко пъти.
Но ще тръгне.
Нали?
Стига! - Да.
Колко време?
Да, шест години. - Седем.
Седем. - Горе-долу.
Доста работа беше. Видя ли това?
Боже!
Да, доста работа.
Чиста загуба на време. - Какво?
Какво каза?
Не, просто…
Сглобил си кола, която няма да иде никъде. Как му се вика на това?
Щом искаш нещо полезно, утре ще монтираме колектора за роса.
Защо? Имаме достатъчно храна и вода.
Не можем вечно да разчитаме на тях, нали?
Кажи. Можем ли?
Нямаме ток. Нямаме бензин.
Нищо нямаме.
Но още сме тук.
Още сме тук.
Аз съм тук. Ти си тук.
Сестра ти е тук. Майка ти е тук.
Оцеляваме, защото се боря.
И ако един ден, Греам, дъждът спре, аз ще съм готов за това.
Нахвали ли се вече с тъпата си кола?
Да, Греам.
Стига, Греам. Почакай.
Греам се скапва.
И двамата се скапват.
Това не е детство.
Много добре го осъзнавам.
Но никога не го споменаваш.
Аз имам една задача.
Една-единствена - да ви опазя живи.
И ние още сме тук с теб.
Проблемът не е само твой,
за да го решаваш сам.
Децата имат нужда от баща.
А аз - от съпруг.
Време е да съберем вода.
Пуснете завесите. Хайде.
Всички пренебрегвате правилата. Особено ти.
Какво? - Да. Престани да рисуваш на тавана.
Излагаш ни на риск.
Не! Не може да ми забраниш това. - Мога.
Шегуваш ли се? Мамо! - Една грешка, и край с нас!
Докога ще се крием? Какъв е смисълът?
Скрийте се.
Добре.
Хайде. - Върви.
Джейсън!
Пистолетът.
Ще го взема. - Не. Стой там.
Стой там.
Греам! Не!
Какво правиш? Татко, какво правиш?
Престани!
Щях да изляза. Почти успях.
Малко ми оставаше. - Добре.
Можех… - Добре ли си? Поспи си.
Водата е солена. - Какво?
Добре ли си? Не, почакай. - Това е морска вода.
Какво?
Ела. Дръпни се от прозореца.
Чувате ли?
Дъждът спря.
Левиатан.
Кракен.
Сирени.
Помисли, татко.
80% от морското дъно не са изследвани.
Ами ако тези създания не са от Космоса?
Ако митовете за морските същества са верни?
И затова контролират дъжда?
Те не превземат нашия свят. Той е техен.
Това е домът им.
Не, това е нашият дом и в него си в безопасност.
Уверявам те.
Щом казваш.
Какво…
Защо… не си починеш от това?
Заеми се с нещо полезно.
Добре.
Погледни.
Всичко умира.
Солена вода. Рути беше права.
Тази твар дойде и натрови почвата.
Както и водата.
Не става за пиене. - Значи това е краят.
И нас ще уморят от глад. - Ан!
Те не ни искат тук, Джейсън. - Чудесно! И къде да отидем?
Имаме нови платнища. С тях ще събираме роса.
Пак ще засадим всичко. - Нали каза, че нямаме вода?
Скоро ще завали. - Не се знае.
Тук не е за теб.
Твърде малък си за него.
Какво ни повтаряше? Три минути без въздух.
Три дена без вода.
Три седмици без храна.
Без вода ни остават само три дена живот.
Не. Имаме достатъчно вода да оцелеем. Но по-малко от преди. Ще измисля нещо.
А какво ще стане, когато това изчадие се върне?
Не знам, Ан! Не знам. Какво да правя? Кажи ми!
Отвори си очите. Не дължим живота си на теб.
А на пукнатините в комина.
Не сме по-добри от мъртвите. Просто ни провървя.
Знаеш, че ако не излезем оттук, и ние ще умрем!
Боже!
Аз му помогнах. - Какво е това?
Не знам какво стана. Съжалявам!
Лошо ли е? - Добре ли си, Рут? Добре ли си?
Рут! - Не! Не го убивай!
Какво става? - Да почистим раната.
Рут, какво става? - Не знам. Съжалявам.
Татко, ще й мине ли? - Да.
Тя гори.
Инфекцията се разпространява.
Температурата й няма да спадне. Трябва да направим нещо.
Няма друга вода. Тази е за нея.
Добре.
Леко.
Трябва ни антибиотик.
Джейсън!
Греам! Помощ!
Ела.
Пукнатините!
Какво правиш?
Къщата потъва.
Вижте! Пукнатината.
Джейсън! - Бариерата не е надълбоко.
Виждате ли? - Джейсън, обясни ми.
Виждате ли? - Какво?
Преместила се е. Нека опитам. - Джейсън! Какво?
Да намеря изход.
Спри!
Да, слиза по-надолу. Ето.
Джейсън, погледни ме.
Чуй ме. - Не. Достатъчно!
Каза, че къщата потъва. Помниш ли? - Спри!
Спри за момент. - Може още нещо да се е преместило.
Оттам и напуканият комин. - Поеми дъх.
Трябва да я намеря. - Дишай.
Какво да намериш?
Видя ли? - Какво?
Ще проследя пукнатината.
Тя е изходът. - Не.
Трябва да проследим пукнатината. Да разбера накъде отива.
Какво правиш? Спри!
Джейсън, престани! - Ще успея!
Стига! Нека опитам! Трябва!
Достатъчно!
Успокой се! - Не!
Стига! - Откажи се!
Пробил е.
Дръпнете се!
Помогнете ми.
Хайде.
Накъде води? - Към главната канализационна тръба.
Свързва целия квартал.
Сем. Ричардсън.
Макс е зъболекар.
Има антибиотици. - Да.
Трябва да вляза. - Няма да можеш.
Ще разширя дупката.
Тръбата е метална.
Длъжен съм да пробвам. - Нямаме време.
Аз ще мина.
Не.
Мой ред е.
Проба, проба.
Високо и ясно.
Хрумна ми,
че в брачния си обет трябваше да включа и: "Няма да спускам жена си в канализацията".
Малко е късно. Не мислиш ли?
Моля те, внимавай.
Ще внимавам.
И ще донеса лекарство за момиченцето ни.
Нали?
Върви.
Готова съм.
Ан, виждаш ли нещо?
Не.
Продължавам.
Я чакай.
Има хлабава тухла.
Ан, по-добре се върни.
Мамо? - Ан?
Не! Моля те, недей. - Мамо, чуваш ли?
О, не.
Мамо! Мамо, върни се!
Ан!
Татко! Ела веднага!
Побързай! Татко, ела!
Виж. Ела! По-бързо!
Виж. Успяла е. - Чувате ли ме? Ало?
Чувате ли?
Да, мамо. Всичко наред ли е?
Да, добре съм.
Г-жа Ричардсън.
Вълна ли е придошла?
Къщата сякаш е била наводнена с години.
Нямаме време.
Мамо, заваля.
Ан, вали.
Ан, намери антибиотиците и излез.
Няма да тръгна без тях.
Късно е, Ан! Вече вали.
Момент.
Г-н Ричардсън?
Да! - Какво?
Да. - Какво?
Добре.
Клиндамицин.
Азитромицин. - Какво е това?
Антибиотици.
Тетрациклин. Пеницилин. - Антибиотици!
Добре, Ан, тичай!
Вижте! - Махай се! Веднага!
Тръгвай! Хайде! - Изчезвай!
Вижте! Намерих! - Махай се! Веднага!
Долу съм.
Джейсън! Хайде! Хвърлете воала! Издърпайте ме!
Ето, дръж!
Дърпайте!
Пази се!
Ще се справиш!
Ето. Отвори уста.
Хайде. Намерихме лекарства.
Отвори уста и ги глътни. Водичка.
Чудесно! Точно така.
Бързо ще подействат.
Ще ти мине.
Браво, момичето ми!
Чудесно!
Ан, къде е пистолетът?
Изгубих го.
То ще дойде.
Не знае колко сме.
Вземи децата и се скрийте на тавана.
Аз ще остана тук.
И, Ан,
каквото и да чуеш,
моля те,
не слизай, докато вали.
Ти се предаваш. - Точно обратното.
Вие ще живеете. И тримата.
Ще живеете и заради мен.
Това не е живот, а оцеляване.
И вече не е достатъчно.
Знаем, че могат да отварят входната врата.
Значи и ние можем да излезем.
Ще се бием, ако трябва.
Няма как да се бием с тях. Не съзнаваш какво говориш.
Ако има и най-малък шанс да избягаме,
ще го използвам.
Прав е.
Семейството ни се разпада в опит да оцелее.
Тук вече няма живот за нас.
Трябва да опитаме.
Трябва да избягаме, каквото и да ни струва това.
Добре. Ще пробваме заедно с налични средства.
И какви са те?
Къщата.
Дръпнете завесите. Няма повече да се крием.
Нека влязат.
Ще направим всичко необходимо да се махнем оттук.
Здравей. Вземи.
Сега ние ще ги хванем в капан.
Греам, ще проследиш съществото.
Рут, ти ще метнеш въжето.
Ан, ти ще го примамиш към мен, а аз ще го закача с куката.
Ще го издърпаме и ще избягаме.
Те ни затвориха тук, за да умрем.
Това е последният ни ден в къщата.
Да си хванем рибка.
Пази се.
Чакаме те.
Рут!
Рут! Добре ли си? - Да.
Греам!
Къде е татко?
Джейсън! - Добре съм!
Тук е!
Откъде идва?
Изчезна.
Хайде!
Вътре е!
Мамо, скрий се! То е тук!
Татко, идва към теб!
Къде си?
Не го виждам!
Ан! Пали!
Сега!
Връща се!
Хайде!
Падна ли ми!
Татко!
- Не!
Джейсън! - Татко!
Джейсън!
Да тръгваме! Хайде!
Хайде, татко! Да вървим!
По-бързо! Тръгваме!
Водата се покачва! Да се качим на тавана!
Къде е харпунът?
Не уцелих. В кухнята е.
Зарежи го, да вървим.
Аз ще го взема.
Чакайте ме горе.
Върви!
Пази се!
По-бързо! Върви!
Бързо! - Давайте!
Хайде!
- Тичайте!
Хайде!
Рут, пробвай прозореца. - Татко!
Давай!
Хайде! - Куката!
Хайде, да вървим! Добре съм.
Няма къде да отидем. - Зареди го!
Добре. - Бързо!
Хайде!
Готово!
Рут, хвърли въжето.
Трябва ми воалът!
Много е тъмно!
Да се държим заедно!
Поемете дълбоко дъх!
Водата изтича.
Не издържам!
Греам!
Вървете! Бързо!
Отвори вратата или ще те изкормя!
Джейсън, къщата ще рухне!
Пусни ни!
Не ще!
Отвори вратата!
Татко, недей!
Ако го убиеш, никога няма да излезем!
Опитах се да ти обясня. Съществото, което видях, беше мило.
Не е мило. - И май искаше да каже нещо.
Това е домът им. - Това е нашият дом.
Аз имам една задача - да ви опазя живи.
Проблемът не е само твой.
Оцеляваме, защото се боря.
Купил си пистолет? Какво ще правим, когато се върне?
Ще го застреляме?
Не! Не го убивай!
Мамо? Татко?
Спокойно.
Рут!
Рут! Стой!
Рут! Рут, спри!
Всички помнят къде са били, когато дъждът спря.
Беше вторник.
Не беше още лято.
За първи път от години насам
семейството ми изпита надежда.
"ГРЕБНИ МИГА"
Накрая се спасихме с акт на милосърдие.
Ние се смилихме над тях и те - над нас.
Не ги видяхме повече, но смятаме, че още са тук.
В края на краищата това е и техен дом.
Накъде?
Вдигни грота!
С нашите и брат ми тръгнахме да си търсим нов дом.
"КАСИДИ"
Дълго време ни се струваше, че сме сами.
След дъжда
разбрахме, че не сме.
Чува ли ме някой?
Има ли и други оцелели?
ПЪРВИ ДЕН
Ало?
Превод на субтитрите: Светлана Ахчийска