Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
DET ER UPASSENDE Å KALLE DENNE PLANETEN JORDEN
NÅR DEN HELT ÅPENBART ER ET HAV
Du er min første fangst på flere dager, men du er for liten.
Se hva som er på vei inn. Det ser stygt ut.
- Ja, det gjør det. - Jeg må hjem før det kommer.
- Ses i morgen. - Ha det bra.
Alle husker hvor de var den dagen regnet kom.
Det var en søndag, ikke helt vinter ennå.
Værmeldinga hadde lovet sol.
Lavtrykket til havs har snudd og beveger seg raskt innover.
Det blir perioder med kraftige regnbyger, med vindkast opp til 50 km/t
og fare for oversvømmelser langs kysten og høy bølgehøyde.
Det er en måned igjen til jul, og det uventede værskiftet…
Morgenen gikk sin gang som den pleide.
- Klar? - Ja.
Vi bodde nær hverandre på den tida…
…men det var lett å føle seg alene.
Dagen da regnet kom, fant vi ut at vi ikke var alene.
Forrige desember var tidenes varmeste i vestlige Washington,
så følg med for oppdateringer.
Kom igjen.
Og vi fant ut hvor langt enkelte er villige til å gå
for å beskytte hjemmet sitt.
TAST INN KODEN
SKATTEETATEN HASTER
Hei, hvor er alle sammen?
Hvor er de?
Gamle godgutten min.
God morgen.
- Ungene lot meg sove. - Lurte på hvorfor det var så stille.
- Har du fanget frokost? - Ja, stor fangst i morges.
Verdens beste fisker.
- Vet det. - Takk.
- Morn. - Morn.
- Våkn opp! - Donuts!
Kan vi lage bacon?
- Ro dere ned. Kom igjen. - Bacon!
Spar litt til oss! For noen gribber.
Slå den på! Fiks den.
Cassidy har fått medisinen sin, så ikke gi ham bacon.
Du fortjener det mer.
IKKE TILKOBLET INTERNETT
Pappa, strømminga virker ikke.
- Tja… Huset faller sammen snart. - Klar til å flytte når du er det.
Må bare vinne i lotto først. Ingen stor sak.
Du…
Du vet vel at jeg tuller? Det er ikke bare din skyld.
Han fyren kommer i morgen for å sjekke sprekkene i pipa.
- Den var ny. - Hva da?
Han tror grunnmuren synker og at bare pipa holder huset oppe.
Det ville være kjipt å få huset i hodet mens vi sover.
- Vil du fortsatt kjøpe juletre? - Det regner.
Du lovte, pappa.
- Jeg lovte ingenting. Du lovte. - Pappa!
- Nei, du. - Pappa!
- Hvem lovte dere det? - Du!
- Ja, vi drar og kjøper juletre. - Jeg vil velge!
- Hjelp meg med skoa. - Du kan ta på skoa selv.
- Ingen sparkesykkel inne. - Mamma! Kom igjen!
- Hun er alltid så treig. - Da burde du ikke bli overraska.
Hjelp søstera di med skoa. Vent i bilen.
Ann! Kom igjen!
- Ikke stress meg. - Jeg gjemmer meg bare for ungene våre.
- Når kan vi slutte med dette trestyret? - Det er jul, din grinch.
- Hva gjorde du med den? - Du må låse opp, dust.
- Jeg gjorde det, dust! - Kjeften!
Kutt ut! Dere er duster begge to.
Graham gjorde noe med døra.
- Ikke skyld på meg. - Du gjorde noe.
Nei. Hvorfor skylder du alltid på meg?
Det er din skyld. Derfor er jeg favoritten, og du lager rot.
- Hold kjeft, din barnerumpe. - Jeg er ikke ei barnerumpe, jeg er åtte!
- Hva gjorde dere? - Ingenting!
Vær stille, Cass.
Hysj, Cass.
- Hvorfor er dere ikke i bilen? - Døra er låst.
- Vi kommer ikke ut. - Vi har prøvd alle dørene.
- Dere… - Jeg prøver vinduene på rommet.
Ok.
Dette er helt absurd.
Det er et spikk. Tenåringer.
De har limt igjen vinduene og dørene eller noe sånt.
Ikke noe spikk. Stille, Cass!
Jeg har ikke dekning.
- Ikke tilkobla. Ingen wifi. - Har du prøvd å slå ruteren av og på?
- Betalte du regninga? - Ja.
Cass, vær stille!
- Har du dekning nå? - Nei. Ingenting.
Jeg har sjekket alle vinduene. Det er som om de er limt igjen.
- Alle vinduene sitter fast. - Hold opp, Cass!
- Pappa! - Gikk det bra?
- Ja.
Ja da.
Det går bra.
- Ok. - Hva er det som… Pappa!
- Jeg forstår ikke. - Tilbake.
- Hvorfor? Hva mener du? - Pappa!
- Nei! - Tilbake. Jeg fikser det.
Nei, Jason!
- Slutt! - Mamma!
- Slutt! - Pappa!
Mamma.
Pappa!
Unger…
Pappa, se!
- Herregud. - Det er ikke bare oss.
- Vi kommer oss ikke ut. - Det kommer noen.
- Ja. - Det er hun fra den andre siden av gata.
Kona til Greg. Fang oppmerksomheten til Susan.
Susan, hent hjelp!
Vi er låst inne! Hent hjelp!
Han kommer seg ikke ut, han heller.
Bra. Hun henter hjelp.
- Hun henter hjelp. - Ja.
Fint. Det går bra.
- Det ordner seg. - Ja, jeg vet!
Ok, la oss se hva naboene driver med.
- Kjenner dere alle naboene? - Mer eller mindre.
Richardsons bor over gata. De har tre barnebarn.
- Max er tannlege. - Der er hva-han-nå-heter. Sykkelfyren.
- Sykkelfyren? - En sånn som har masse teit utstyr.
- Greg. Kona hans henter hjelp. - Hvorfor er hun ikke tilbake?
Hun kommer nok snart tilbake med politiet.
Så er det den nyfikne fyren.
- Hva heter han igjen? - Vet du ikke hva naboene heter?
Jo da. Den irriterende dama med bikkja.
Hvem flere? Å ja. Fjotten med båten.
Hva heter den igjen?
"Grip havet"? For en fjott.
Bra jobba.
Ann.
"Dette var et engangsligg. LOL."
Å nei!
- Hva er et engangsligg? - Pysjfest for voksne.
Hva er forskjellen på en pysjfest for voksne og en vanlig?
- På en pysjfest for voksne… - Får man spise så mye godteri man vil.
- Det høres gøy ut. - Sikkert.
"Myndighetene?"
- Hei! Det tok kjempelang tid. - Nei, det gjorde det ikke.
"Kanskje. Men hvorfor?"
"For å beskytte oss?"
Se. Fjotten med båten har et skilt.
ROMVESENER
- Staves "romvesener" sånn? - Nei, vennen.
- Hvorfor skulle de låse oss inne? - Det ville de ikke.
ER DET BARE OSS? HELE BYEN?
"Hele verden?"
Ok, se på meg. Vi er trygge.
Vi er hjemme.
Vi har alt vi trenger, men framfor alt har vi hverandre.
- Kan jeg få en donut? - Nei, spis spagettien din.
- Men jeg vil stresspise. - Hvordan vet du hva det er, Ruth?
Hvis dere klarer dere der inne, klarer jeg meg her ute.
- Tror du løpedama har fått tak i hjelp? - Noen kommer. Jeg lover.
Jeg tror det var regnet.
- Det var regnet som gjorde det. - Nei, vennen. Det er bare regn.
- Det ordner seg. Jeg lover. - Regnet så annerledes ut i dag.
Jeg prøver å bevare fatninga for ungenes skyld.
Men hva faen er det som skjer?
- Hvordan er det mulig? - Jeg vet ikke.
Herregud. Foreldrene mine. De må være livredde.
Richardson-paret over gata har det jo bra. Foreldrene dine har det sikkert også bra.
Du har rett.
Jeg må vise deg noe.
Er det en pistol?
Jason, du kan ikke kjøpe en pistol uten å fortelle det.
- Jeg skulle det. - Hva med ungene?
Jeg vet.
- Jeg har hatt et mareritt. - Hva slags mareritt?
Jeg våkna for noen uker side og følte at vi ikke var trygge.
Føler du deg trygg nå?
- Unnskyld. - Ok.
- Ok? - Ok.
Vis meg hvordan jeg bruker den dumme tingesten.
Å, kom igjen.
Kom igjen.
Bra jobba, idiot.
Hei.
Jeg kommer ikke gjennom.
Regnet skaper en slags barriere rundt huset.
Samme greia der nede.
- Hvem er det som står bak dette her? - Jeg vet ikke, men vi er innestengt.
- Kommer vi til å slippe opp for luft? - Jeg sjekka det også.
- Det kommer luft inn. - Ok. Da venter vi til regnet gir seg.
Kom og legg deg.
Ann.
Det som holder oss innesperra, er ikke…
…skapt av mennesker.
Skjul det der for ungene.
DAG TO
Jeg har prøvd.
- Så rolige dere er, da. - Vi kan jo ikke gjøre noe med det.
Dere er foreldrene. Dere fikser det.
Flytt litt på det der.
Ok. Det er på tide å lære dere om bra musikk.
- Sier du at dette er bra musikk? - Ja. Klassikerne.
Oi, en DVD-spiller.
Vi har visst bare to filmer.
Nå skal mora deres snakke om husarbeid.
Dere har ikke ferie. Dere skal ha rutiner.
Re senga om morgenen, kle på dere hver dag, pusse tennene.
Cass!
Vi fokuserer på det vesentlige.
Hvis vi rasjonerer nøye, kan maten vare i to måneder.
- Er det mat? - Ja.
Disse er skikkelig gamle.
Kanskje enda lenger.
Dem spiser vi sist.
Vi har fortsatt strøm, vann og gass, men vi vet ikke hvor lenge det varer.
Så fra nå av er vann og strøm en luksus som vi kan miste når som helst.
Dette er bare midlertidig. Vi klarer dette.
Mamma og jeg skal beskytte dere. Jeg lover.
Team Delgado på tre.
- Er det… - Bare gjør det.
Én, to, tre…
Team Delgado!
- Kan jeg få en donut nå? - Nei.
Cass.
Huffameg.
Jeg kan ikke åpne døra. Jeg er så lei for det.
Bare velg et sted. Jeg tørker opp etter deg.
DAG FIRE
Ru…
Hva sa jeg?
Vi oppfører oss som på skolen i skoletida.
- Jeg har gjort det kapittelet. - Gjør det igjen.
- Hva er vitsen? - Det kan virke som bortkasta tid nå, men…
Du har rett. Helt bortkasta.
Ok. Vil dere lære noe ordentlig?
- Noe dere faktisk kan få bruk for? - Ja.
Kom igjen.
Er dere klare?
I dag skal dere lære å sløye en fisk.
Vi har ingen fisk, så klart,
men Ruth har vært så snill å donere tre av kosedyrene sine til denne timen.
- Ingen årsak. - Tusen takk. Hva er reglene for kniver?
- Ikke kutt av deg fingrene. - Ikke stikk broren din.
Ikke stikk noen.
Først skal dere kutte av hodet og halen.
De delene skal ikke spises.
Når hodet er borte, finner dere et praktisk hull ved halsen.
Der begynner vi å skjære.
Da stikker vi ikke hull på noen organer som kan forurense kjøttet.
Skjær nedover midten sånn, og så tar dere ut innvollene.
Hadde dette vært en ekte fisk, hadde vi skylt den i vann.
Man kan bruke springvann, eller enda bedre, skylle den i havet.
Hvordan vet du så mye om fisk?
Fordi jeg elsker havet, og jeg hadde min egen fiskebåt.
- Er det sant? Hvor er den? - Solgt.
- Hvorfor det? - Barn er dyre.
Pappa, da.
Åpne fisken. Der finner vi filetene.
Det er delen vi spiser.
Hva driver dere med?
- Sløyer fisk. - Min er en havfrue.
Det ser jeg.
Så vi er på "la barna leke med kniver"-stadiet.
- De lærer. - Ja.
Vi er forsiktige, mamma.
- Og har det gøy. - Har det gøy.
Jeg vil vite hvor utbredt det er.
DITTO
Kan du spørre naboen?
Ja, som hviskeleken.
JEPP!
1 UKE
Når begynner man å drikke her?
Elleve? Eller snarere halv elleve.
- Å nei. Det har holdt på sånn. - Så spennende.
Nei.
Ikke kast det.
- Hva gjør du? - Jeg tar vare på det.
Dette skal bort hit.
Sånn.
Når det tørker, har vi tomatfrø.
- Hva? - Jeg elsker deg.
- Jeg vet det, for jeg er fantastisk. - Ja, det er du.
Fem kvartal, det samme overalt.
Takk, Max.
"Hvordan går det?"
Bra så langt. Og dere?
"Det går."
"Hva jobber du med, Jason?"
Jeg er ingeniør, Max.
For tida arbeidsledig.
BARNETANNLEGE HAR UNGENE HULL?
Ja, ungene har hull.
Kan du komme og fikse dem?
HAR DERE MAT?
Enn så lenge. Hva med dere?
NEI!
2 UKER
REGNFOLKET KOM KJEMPESKUMMELT
Vi tegner ikke på vinduene, Ruth.
Hallo!
Du.
- Mamma? Kan du? - Nei, det er din tur.
Må jeg?
- Du må. - Ja, du må.
Kom igjen.
Sett foten her.
…tre, fire, fem.
- Uno. Jeg vant! - To like kort?
JULEPYNT
SISTE VARSEL
Klare? Én, to, tre.
Perfekt!
Se. Naboene.
Så fint det er!
Jul.
ÉN MÅNED
Hun er tilbake.
Hvem?
Regnvandreren.
Du er så teit.
Hun kommer når det regner.
- Hva sa jeg? - Hold kjeft.
Det er…
Det er nok bare et dyr.
- Ikke mye salat i salaten. - Jeg spiser den gjerne.
Vi får flere grønnsaker snart. Det tar tid å dyrke.
- Kan jeg få frokostblanding? - Nei, vi spiser dette. Ikke vær kresen.
- Jeg er ikke sulten. - Da spiser dere ikke.
- Jeg så noen der ute i dag. Graham også. - Det var regnet. Hun juger.
- Nei. - Jo.
- Nei! - Slutt.
Hvis man stirrer ut av vinduet lenge nok, ser man ting som ikke er der.
Jeg så henne. Jeg tror hun prøver å kommunisere.
Du kommuniserte ikke med noen der ute, for alle er stengt inne.
Unnskyld.
Unnskyld at jeg hevet stemmen, men det er ikke tida for historier.
Kan vi prøve å være litt mer positive?
- Ja. - Ja.
Jeg har en overraskelse. Jeg har bakt julekaker.
Det var tomt for sukker, så jeg måtte improvisere.
- De smaker sikkert kjempevondt. - Takk. De smaker sikkert kjempegodt.
- Takk. - Vær så god.
- Takk. - Vil du ha en til?
Tror ikke det.
Herregud, for en merkelig jul.
Vi ødelegger dem ikke, vel?
De kommer til å få varige mén.
Vi gjør vårt beste for dem. Det er det som teller.
- Og det er det de husker. - Ja.
En dag blir dette et fjernt minne, og ungene våre er hardføre.
Vil du bli høy og se Air Force One?
Unnskyld, hva?
- Jeg fant en joint i sexskuffen. - Har vi en sexskuff?
Der vi gjemmer glidemiddelet og leketøyene fra valentinsdagen.
Ja. Jeg antar at vi har en sexskuff.
Blås det opp i pipa.
- Hørte hun? - Hun smatt inn.
"Jeg gjør hva som helst for å redde familien min."
"Ikke be meg om noe jeg ikke kan gi."
Ikke siter filmen før den har begynt. Jeg hater det.
"Kom deg av flyet mitt!"
- Hvorfor kan du filmen utenat? - Det er en klassiker.
- Eller jeg kan sette på Annie. - Nei!
- Nei. Vær så snill. - Ja vel.
Jeg vil slippe de sangene for bare én kveld.
Air Force One, altså.
Så mange stjerner.
Himmelen blir så klar når ingen bruker verden.
Ja, ingen fly, ingen helikoptre, ingen forurensning.
Vi slipper å bekymre oss for boliglånet denne måneden.
Ja.
Sånn blir datekveldene våre en stund framover.
- Du liker dette. - Ja, jeg elsker det.
Nei, dette.
Dette.
På en rar måte er du lykkeligere her inne sammen med oss.
På en rar måte er jeg det.
Bare litt.
Det er ikke sant!
Å, hun er nydelig.
Fine jenta.
Lykke til der ute.
Det er hennes verden nå.
Vi styrer ikke denne skuta lenger.
Mamma! Pappa! Fort dere!
Julenissen har vært her!
- Hva har du der? - Et halvt eple.
Et halvt eple?
- Denne har jeg. - Vi håpet du hadde glemt det.
Hva er dette?
- Du kan bruke den til å leke frisørsalong. - Takk.
Ok, denne er til dere begge.
Pianobøker?
Ja, pianoet fra mormor, som står og samler støv.
- Men jeg vil ikke spille piano. - Ok.
- Graham? - Nei.
- Vi prøvde. - Flotters.
- Gray, finn en gave til mamma. - Hva? Hva har dere til meg?
Dere, altså. Takk.
- Din første tomat. - De så den vokse og ville overraske deg.
- Du dyrket den, mamma. - Herregud, så søtt.
Skal vi dele den?
- Du kan spise hele selv. - Ja, spis tomaten din.
Den er kjempegod.
- Nå gråter jeg. - Ja.
Mamma! Den gamle dama trenger hjelp!
Mrs. Richardson. Ta dem med inn i TV-stua.
- Hva skjer? Pappa! - Kom igjen.
- Pappa! Nei! - Kom igjen. Gå.
Går det bra med henne?
Nei, vennen. Det gikk ikke bra.
Er jula over?
Ja.
Det var det siste. Beklager, Cass.
Hold ut for min skyld.
Regn, regn, gå din vei
Kom igjen en annen dag
Ikke vær redd, Cass.
Regn, regn, gå…
Hjelp meg!
Hva?
Det er noen der ute! Der er hun!
- Hva er det? - Trekk bort fra vinduet.
Hvorfor?
Jeg så dem!
Mamma! Pappa!
- Hvem er det? - De er døde.
- Det er naboen. - Slipp meg inn!
De er døde. Alle er døde.
Ikke la dem se dere!
Det er over. De er her, og det kommer ikke noe hjelp.
- Susan. - Det kommer ikke noe hjelp!
- Vi kan ikke hjelpe deg. Beklager. - Hjelp meg!
Dere må hjelpe!
Gjem dere.
Familieråd. Nå.
- Jeg vet ikke hva det er. - Jeg har prøvd å si det.
Men den jeg så, virket snill.
Ikke som dem i kveld.
De vi så der ute…
de som holder oss innestengt, er ikke snille.
Hør på meg. Ikke noe fælt skal få skje oss.
Får vi sove inne hos dere?
Ja.
Vi begrenser alle livstegn som kan synes utenfra.
- Vi dekker til vinduene. - Spesielt når det regner.
Fins det monstre på ordentlig?
- De gjør det nå. - Det hjelper ikke, Graham.
- Nå roer vi oss ned. - Ok, mamma.
Sov, nå.
Hva gjør vi?
Vi overlever.
HAR IKKE MEDISIN
Cassie? Nei. Slipp den!
Dere kan leke med Cassie senere. Nå skal vi ha gym.
Mamma, pappa vil at vi skal ha gym igjen.
- Pappa! - Pappa!
Det ser ut til å være pipehatten. Den må ha falt av.
Ja, man kan se hele veien opp nå.
Ser du sprekkene? Er de større?
Hvorfor har vi sprekker i pipa?
- Huset har strukturelle skader. - Kommer huset til å rase sammen?
- Håper ikke det. - Nei.
Hvem bryr seg?
Kanskje vi kan komme oss ut gjennom pipa.
Det er for trangt der oppe. Vekta mi ville fått den til å rase.
Hvordan kommer nissen seg ned pipa?
Jeg tuller. La meg prøve å klatre opp.
Jeg er lettest, så dere kan heise meg opp.
Det går bra.
- Du tråkker på det. - Pent og forsiktig, ok?
- Ha det. - Nei.
Herregud.
Jeg liker ikke dette.
Vent, jeg kan se sprekkene!
Ikke ta på dem. Ikke ta på noe.
Du hadde rett, pappa. Jeg kommer meg ikke opp.
- Vi firer deg ned, ok? - Vent! Jeg vil prøve noe.
Vær forsiktig, ok?
Forsiktig! Ta det rolig.
Hånda mi er utafor huset!
Mamma, været skifter.
Jeg kan kjenne lufta og alt.
Det holder. Kom ned. Få henne ned.
- Forsiktig. - Kom igjen.
Ta det med ro. Sånn, ja.
Nesten nede.
- Herregud. Bra jobba. Går det bra? - Ja.
Så modig du er! Jeg er så stolt av deg.
Hva er det med Cassidy?
Å nei.
Cass.
- Ikke flytt ham. - Unnskyld.
- Å, Cass. - Det er hjertet.
Det ble tomt for medisin.
Han hadde et godt liv.
- Hvorfor sier du det? - Fordi han er gammel.
Når man er gammel, kan man bli veldig sjuk.
Få med deg ungene til TV- stua. Sett på TV-en.
Ok, vi går og ser på Annie.
- Men mamma, jeg vil være med Cassidy. - Jeg vet det.
Du må stå på til i morgen Så hold ut
Jeg vet at det er høyt. Syng.
I morgen, i morgen
Jeg elsker deg
Snart er du her
Med meg
Du gjorde det rette.
Ja.
Jeg har et problem.
Han kan ikke ligge her.
Peisen. Kremering, når ungene har sovnet.
Ja, det er et alternativ.
- Vi har også fryseren. - Nei, ikke det.
Hvis det blir ille, skikkelig ille…
…vil vi kanskje angre på det.
Du må ta deg av det.
Og jeg vil ikke vite noe om det.
Det går bra.
Ja, kom.
Det går bra, du kan ta den.
Ja.
Hva om fjotten har rett?
Kanskje de er romvesener.
- Romvesener kan ikke styre regnet. - Det vet du ikke.
Uansett hva de er…
…er vi fangene deres.
Hvorfor skulle de låse oss inne for alltid?
Hvorfor?
Kanskje for å straffe oss.
Mer sol får du visst ikke i dag.
- Regn. Kom igjen. - Jeg tar TV-stua.
Raska på. Dere vet hva dere må gjøre.
Kom igjen, Ru.
Kom igjen.
- Hva er dette? - Hva?
- Hva er problemet? - Det holder.
- Ikke gjør det. - Det holder.
- Ikke gjør det. - Ok.
Planta mi.
- Hei. - Slipp!
Hva gjør du?
Det går bra. Den er borte.
Det er greit. Du var flink. Dere var flinke, alle sammen.
TRE MÅNEDER
Jeg er fortsatt sulten.
- Vi rasjonerer. - Men jeg må spise.
Det må jeg også.
Her.
- Ta resten. - Nei!
Jeg vil ha mer enn det.
Bare for i kveld, vær så snill. Jeg sulter igjen i morgen.
Slutt! Slutt nå med en gang!
- Flytt deg! - Alle er sultne.
- Jeg er også sulten. - La meg se.
Jeg sa nei.
La henne se.
Vil du også se? Greit.
Mamma! Hva skjer?
Dette tar slutt en dag. Vi overlever dette.
Nei.
Det er ikke tida for det lenger, det er på tide å være ærlig.
- Vi kommer til å sulte i hjel. - Nei.
- Jeg nekter å se ungene våre dø. - Jeg akter ikke å snakke om det.
- Det holder på å skje. - Nei, vi skal overleve.
Bedre enn som så. Vi skal ha det bra.
Jeg finner ut av det. Stol på meg.
Nei. Det gjør du ikke.
Det er over.
Mamma, pappa. Dere kan steke disse.
- Har jeg renset dem feil? - Nei, du har ikke gjort noe galt. Kom her.
Kom her. Du har ikke gjort noe.
Hvor skal du?
- Hva skjer nå? - Nå venter vi.
Ja. Ta den.
Kom igjen.
Det går bra.
Dra!
Nei, gi det til ungene.
Du er ør og har ikke spist på flere dager. Spis, og så kan du jobbe videre.
- Spiser rever gulrøtter? - Det er ikke til reven.
Hva er galt?
- Pipefiske. - Pipefiske.
Pass på, det er varmt.
Vær så god.
Her. Alt dette må rives opp.
Under underlaget og blindgulvet kan du få tak i noen få centimeter jord.
Jeg klarer det.
Dager ble til uker. Uker til måneder.
Ingen visste hvor lenge de besøkende ville bli her, så de gjemte seg.
De fleste sultet og døde.
Andre mistet håpet og ga opp.
Atter andre fant mening og kjempet videre.
De som hadde flaks, fant et fellesskap.
- Jeg trenger mer gjødsel. - Søren, det er utsolgt.
Vi kan lage vår egen.
- Hva syns du? Ganske bra, hva? - Ganske bra.
Kom igjen.
Jeg trenger mer lys.
JANUAR
FEBRUAR
Verden utenfor hadde blitt merkelig og farlig.
Inne fant folk det de trengte for å overleve.
Inne var de fri.
- Hvordan mistet de pistolen? - Jeg vet ikke.
- Kom deg av flyet mitt! - Kom deg av flyet mitt!
- Hva? - Nei!
- Vi visste at det ville skje, ikke sant? - Ja, men vi kan fortsatt ha musikk.
FEM ÅR SENERE
REGN
GRATULERER MED DAGEN, MAMMA!
REGN
Morn.
SKAD IKKE, MEN IKKE FINN DEG I ALT
HEI!
Hallo, regn.
På slaget.
Hva skal det være i dag, min herre? Det vanlige? Kort på sidene og bak?
Jeg visste ikke at du hadde besøk.
Hei, Graham. Klar for neste klipp?
Jøss, hva var det?
Jeg har gjort fella automatisk.
- Ikke mer fiske. - Det er ikke ekte fiske.
Dyrker vi ikke nok mat til å kunne slutte med fellene?
Ann?
- Huset synker. - Huset synker.
Så flott. Herlig. Jeg vil vise deg noe.
Nei, se. Det blir verre.
- Jorda eroderer under huset. - Fem år med regn har den virkningen.
Det som holder oss fanget, er det som holder huset sammen.
Så la det ramle sammen. En dag bor vi kanskje i en usynlig boks.
Hadde vært kult. Rop på ungene. Jeg vil vise dere noe.
Hva?
Hva sier dere til det?
- Hva? - Kom igjen.
Herregud.
- Hører dere det? - Ja.
Litt slit og svette fikser det meste.
Bensinen rekker bare til å starte den, men den går som ei klokke.
Ikke sant?
Altså, kom igjen.
Hvor mange år?
- Seks. - Sju.
- Sju år! - Omtrent.
Ja, det er mye jobb. Har du sett denne?
- Herregud! - Ja, mye jobb.
- Det er bortkasta tid. - Hva?
Hva sa du?
Nei, det…
Du har lagd en bil som aldri kommer til å kjøre noe sted.
Hva kaller du det?
Hvis du vil gjøre noe nyttig, kan du hjelpe meg med vannsamleren.
Hvorfor? Vi har allerede mat og vann.
Kan vi regne med at det vil fortsette?
Kan vi det?
Strømmen er borte, gassen er borte. Alt er borte.
Men vi er fortsatt her.
Vi er fortsatt her.
Jeg er her. Du er her.
Søstera di er her. Mora di er her.
Vi lever fordi jeg kjemper for oss.
Og hvis regnet en dag stopper, kan du banne på at jeg skal være klar.
Ferdig med å vise den teite bilen din?
Ja, Graham, jeg er ferdig.
Graham, vent.
Graham blir verre. Begge to blir verre. Dette er ingen barndom.
- Tror du ikke jeg tenker på det? - Du snakker aldri om det.
Jeg har én jobb her. Å holde dere i live.
Vi er også her inne med deg.
Det er ikke bare ditt problem
og noe du må løse.
Ungene savner faren sin.
Og jeg savner mannen min.
Vi må samle vann. Dra for gardinene. Kom igjen.
Alle slurver med reglene, spesielt du.
- Hva? - Ja.
Tegningene dine på loftet gjør oss utsatt. Du må slutte.
- Nei. Du kan ikke ta det fra meg. - Jo.
- Kødder du? - Ett feiltrinn, og vi kan miste alt.
Hvor lenge kan vi gjemme oss? Hva er vitsen?
Gjem dere.
Jason.
Pistolen.
- Jeg går. - Nei, bli der.
Graham! Nei!
Hva gjør du? Pappa, hva gjør du?
Slutt!
Jeg kom meg nesten ut.
- Jeg var nesten ute. - Ok.
- Jeg kunne… - Går det bra?
Det er saltvann.
Hva?
- Går det bra? Vent. - Det er sjøvann.
Hva?
- Kom her. Vekk fra vinduet. - Hører dere det?
Det har sluttet å regne.
Leviatan.
Kraken.
Havfruer.
Tenk etter, pappa. 80 prosent av havbunnen er uutforsket.
Hva om disse skapningene ikke er fra verdensrommet?
Hva om historiene om sjødyr er sanne?
Hva om det er derfor de kan styre regnet?
De erobrer ikke verdenen vår, dette er deres verden. Hjemmet deres.
Nei, dette er hjemmet vårt, og du er trygg her.
Jeg lover.
Hvis du sier det.
Hva…
Hvorfor tar du ikke en pause fra dette?
Dette…
Gjør noe nyttig.
Ok.
Se her.
Alt visner.
Saltvann. Ruthie hadde rett.
Den greia kom inn og forgiftet jorda.
Og drikkevannet. Vi kan ikke bruke noe av det.
Da er løpet kjørt. Vi får sulte i hjel som alle andre.
Ann.
- De vil ikke ha oss her. - Flotte greier. Hvor skal vi dra, da?
Vi har nye presenninger, så vi kan samle vann.
- Vi planter på nytt. - Du sa det selv. Vi har ikke vann.
- Det vil regne igjen. - Det vet du ikke.
Den er ikke ment for deg.
Hei.
Du er for liten for den.
Hva er det du alltid sier? Tre minutter uten luft.
Tre dager uten vann, tre uker uten mat.
Vi har tre dager før vi dør uten vann.
Det skjer ikke.
Vi har vann, bare mindre enn før. Jeg fikser det.
Hva gjør vi når den kommer tilbake?
Jeg vet ikke, Ann! Hva skal jeg gjøre? Skyte den?
Åpne øynene. Vi lever ikke takket være deg,
men en sprekk i pipa.
Vi er ikke bedre enn de som døde. Vi har bare flaks!
Hvis vi ikke finner en vei ut av huset, dør vi, og det vet du!
Herregud.
Jeg prøvde å hjelpe. Jeg vet ikke hva som skjedde. Unnskyld.
- Er det ille? - Ruth, går det bra?
- Ruth. - Nei! Ikke drep den!
- Hva skjer? - Vi må få renset såret.
- Hva er det som skjer? - Jeg vet ikke.
- Vil hun klare seg? - Ja.
Hun er glovarm.
Infeksjonen sprer seg. Feberen vil ikke gå ned.
Vi må gjøre noe.
Det er alt vannet vi har igjen. Hun trenger det.
Hei.
Rolig.
Vi trenger antibiotika.
Jason!
Graham! Hjelp!
Kom igjen.
Sprekkene.
Hva gjør du?
Huset synker.
Se der. Sprekken.
Jason!
Barrieren er ikke dyp.
- Ser du? - Jason, snakk med meg.
- Ser dere? - Hva ser du?
Den har flyttet på seg. La meg prøve.
Jeg kan finne en vei ut.
Ja, den er dypere.
Se på meg. Jason.
- Nei. Det holder. - Hør.
- Du sa at huset sank. Husker du? - Slutt.
- Kanskje noe annet flytter på seg.
Som sprekkene i pipa. Jeg må prøve å finne det.
Finne hva?
- Ser dere? - Ser hva?
Ser dere? Følg sprekken.
Sprekken er veien ut.
Vi må følge sprekkene. Jeg må finne ut hvor sprekken går.
Hva gjør du? Slutt.
- Slutt, Jason! - Jeg kan klare det!
La meg prøve! Jeg må!
Nå er det nok!
- Du må… - Nei!
Slutt!
Den gikk gjennom.
Trekk tilbake!
Hjelp meg.
Her.
- Hvor fører den hen? - Til hovedkloakkrøret.
Hele nabolaget er sammenkoblet.
Richardson-paret.
Han er tannlege.
- Han har antibiotika. - Ja.
- Jeg må inn. - Du får ikke plass.
- Jeg gjør det større. - Røret er av metall.
- Jeg må prøve. - Vi har ikke tid.
Jeg får plass.
Nei.
Det er min tur nå.
Det er min tur.
- Tester, tester. - Klart og tydelig.
Vet du hva jeg tenkte?
"Dytt aldri kona ned i do" burde ha vært ekteskapsløftet mitt.
Det er litt sent for det, eller hva?
Vær forsiktig.
Det skal jeg. Og jeg kommer tilbake med medisin til ungen vår.
Ok.
Gå.
Klar.
Ann, ser du noe?
Ingenting.
Jeg fortsetter.
Vent.
- En løs murstein. - Ann, kom tilbake.
- Mamma? - Ann?
- Nei. Vær så snill. - Mamma, hører du meg?
Å nei.
Mamma! Kom tilbake!
Ann!
Pappa! Kom hit!
Skynd deg! Kom, pappa!
Se! Skynd deg!
- Se. Hun klarte det. - Hører dere meg? Hallo?
- Hører dere meg? - Ja. Mamma, er alt bra?
Ja, alt er bra.
Mrs. Richardson.
Kom tidevannet hit?
Det er som om huset har vært oversvømt i årevis.
Vi har ikke mer tid.
- Mamma, det begynner å regne. - Ann, det regner.
- Ann, finn det og kom deg ut! - Jeg går ikke uten det.
Det er for sent, Ann. Det regner.
Vent litt.
Mr. Richardson?
- Ja! - Hva?
- Ja. - Hva?
Ok.
Klindamycin. Azitromycin.
- Hva er det? - Antibiotika.
- Tetracyklin. Penicillin. - Ja!
Ann, løp!
- Se! - Kom deg ut! Nå!
- Kom igjen! - Løp!
- Se! Jeg har det! - Kom deg ut! Løp!
Jeg er her nede.
Jason, kom igjen! Dra meg opp!
Her, ta tak.
Du klarer det.
Her. Gap opp. Sånn.
Vi har medisiner, ok?
Gap opp. Og vann.
Bra. Sånn, ja.
De virker raskt.
Du klarer deg. Flink jente.
Ok.
Ann, hvor er pistolen?
Jeg mistet den.
Den kommer etter oss nå.
Den vet ikke hvor mange vi er.
Ta med ungene opp på loftet og gjem dere.
Jeg blir her.
Og Ann, uansett hva du hører…
Jeg ber deg… ikke kom ut før regnet stopper.
- Du gir opp. - Det er det motsatte av å gi opp.
Dere skal leve. Alle sammen. Og dere skal leve for meg.
Dette er ikke noe liv, det er bare overlevelse.
Det er ikke nok lenger.
Vi vet at de kan åpne døra. Hvis de kan komme inn, kan vi ta oss ut.
Vi slåss om vi må.
Vi kan ikke slåss. Du vet ikke hva du snakker om.
Hvis det fins den minste sjanse for at vi kan unnslippe, tar jeg den.
Han har rett.
Familien vår går i oppløsning i forsøket på å overleve.
Det er ikke noe liv igjen for oss her. Vi må prøve.
Vi må prøve å unnslippe, uansett hva det koster.
Ok. Vi gjør det sammen, og vi bruker det vi har.
Hva har vi?
Huset vårt.
Åpne vinduene. Vi slutter å gjemme oss.
Vi slipper dem inn.
Vi gjør hva som helst for å komme oss ut.
Hei. Kan du ta denne?
Nå skal vi fange dem.
Graham, du sporer skapningen.
Ruth, du kaster ut snøret.
Ann, du lokker den til meg, og jeg får den på kroken.
Vi sveiver den inn, og så stikker vi.
De holdt oss fanget og trodde det ville ta livet av oss.
I dag er vår siste dag i dette huset.
Nå skal vi fiske.
Vær forsiktig.
Ruth!
- Ruth! Går det bra? - Ja!
Graham!
Hvor er pappa?
- Jason! - Jeg er like hel!
Den er her!
Hvor kommer den fra?
Den er borte.
Den kom seg inn!
Mamma, gjem deg! Den er i huset!
Pappa! Den kommer mot deg!
Hvor er du?
Jeg kan ikke se den!
Ann! Tenn den!
Tenn den nå!
Den kommer tilbake!
Har deg.
Pappa!
- Pappa! - Nei!
- Jason! - Pappa!
Jason!
Vi må gå! Kom igjen!
Kom igjen, pappa!
Skynd deg! Kom igjen!
Vannet stiger for fort! Vi må opp på loftet!
- Hvor er harpunen? - Jeg bommet. Den er på kjøkkenet.
Glem det, kom igjen!
Jeg kan hente den! Jeg møter dere der oppe.
Gå.
Pass opp!
Skynd dere!
- Skynd dere! - Løp!
- Kom igjen! - Løp!
Kom igjen!
Ruth, prøv vinduet. Pappa!
Kom igjen!
- Kom igjen! - Kroken!
- Kom igjen. Det går bra. - Vi kommer ikke lenger.
- Lad den! Fort! - Ok.
Sånn, ja.
- Kast ut snøret, Ruth! - Vi må finne stoffet.
Det er for mørkt!
- Hold sammen! - Pust! Ta et dypt åndedrag!
Kom igjen! Fort!
Lukk opp døra, eller så sløyer jeg deg!
Jason, huset raser sammen!
Slipp oss ut!
Den åpner seg ikke.
Åpne døra!
Slutt, pappa! Dreper du den, kommer vi oss aldri ut!
Jeg prøvde å si det, men den jeg så, virket snill.
- Den er ikke snill. - Hun prøver å kommunisere.
- Det er hjemmet deres. - Nei, vårt.
Jeg har én jobb. Å holde dere i live.
- Det er ikke bare ditt problem. - Vi lever fordi jeg kjemper for oss.
Har du kjøpt en pistol? Hva gjør vi når den kommer tilbake?
- Jeg vet ikke! Skyter den? - Nei! Ikke drep den!
- Mamma, pappa? - Hold sammen.
Ruth!
Stopp!
Alle husker hvor de var den dagen regnet stoppet.
Det var en tirsdag, ikke helt sommer ennå.
For første gang på flere år følte familien min håp.
GRIP HAVET
Til slutt var det barmhjertighet som befridde oss.
Vi viste dem barmhjertighet, og de gjengjeldte det.
Vi så dem aldri igjen, men vi tror de er der ute.
Det er tross alt hjemmet deres også.
Hvor skal vi?
Heis storseilet!
Foreldrene mine, broren min og jeg begav oss ut for å finne et nytt hjem.
I mange år føltes det som om vi var alene.
Etter regnet visste vi at vi ikke trengte å være det.
Kan noen høre meg? Er det andre overlevende der ute?
DAG ÉN
Hallo?
Tekst: Sissel Drag