Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
DET ÄR OLÄMPLIGT ATT KALLA DENNA PLANET FÖR JORDEN
NÄR DEN HELT UPPENBART ÄR ETT HAV - ARTHUR C. CLARKE
FISKEBRYGGA
Du är min första fångst på flera dagar, men du är för liten.
Titta vad som är på väg in. Det ser otäckt ut.
- Ja, det gör det. - Jag måste hem innan det kommer.
- Ses i morgon. - Ajöss.
Alla kommer ihåg var de befann sig dagen då regnet kom.
Det var en söndag, inte riktigt vinter än.
Väderprognosen hade lovat sol.
Lågtrycket till havs tycks ha svängt och är snabbt på väg in.
Kraftigt regn förväntas i hela stan i dag,
med vindar upp till 13 m/s och risk för smärre kustöversvämningar
och höga vågor.
Det är en månad kvar till julhelgen, och det oväntade väderomslaget…
Folk skötte sina morgonbestyr som vanligt.
- Klar? - Ja.
Vi bodde nära varandra på den tiden…
…men man kände sig lätt ensam.
Dagen då regnet kom insåg vi att vi inte var ensamma.
Förra december var den varmaste i västra Washington,
så lyssna för uppdateringar.
Kom igen.
Och vi insåg hur långt vissa är villiga att gå för att skydda sina hem.
ANGE KOD
SKATTEMYNDIGHETEN - BRÅDSKANDE
Hej, var är alla?
Var är alla?
Gamle gosse.
God morgon.
- Ungarna lät mig sova. - Jag undrade varför det var så tyst.
- Har du fångat frukosten? - Ja, en stor fångst i morse.
Världens bästa fiskare.
- Jag vet. - Tack.
Vakna!
Kan vi få bacon till frukost?
Lugna er, kom igen.
Spara lite till oss! Vilka gamar.
Sätt på den! Fixa den.
Cassidy har fått medicin, så ge honom inte bacon.
Du förtjänar det mer.
INGEN INTERNETANSLUTNING
Pappa, det funkar inte att streama.
- Jag tror att huset rasar samman snart. - Jag flyttar gärna.
- Ett par lotter till borde räcka för det. - Du…
Du vet väl att jag skojar? Det är inte bara ditt ansvar.
Det kommer en kille i morgon för att kolla sprickorna i skorstenen.
Det här var nytt. Han tror att husgrunden sjunker.
Skorstenen är det som håller ihop huset.
Det vore trist om huset rasar in när vi sover.
- Vill du fortfarande köpa julgran? - Det regnar.
Du lovade, snälla.
- Det var du som lovade. - Pappa!
Pappa!
- Vem lovade er? - Du!
- Ja, vi åker. Vi köper en gran. - Jag vill välja!
- Hjälp mig med skorna. - Du kan själv.
- Ingen sparkcykel inomhus. - Mamma, vi går!
- Hon är alltid så långsam. - Då borde du inte bli förvånad.
Hjälp din syster med skorna. Vänta i bilen.
Kom, Ann!
- Stressa mig inte. - Jag gömmer mig bara för våra barn.
- Allvarligt, när kan vi sluta med gran? - Det är jul, Grinchen.
Vad gjorde du?
- Lås upp den, pucko. - Det gjorde jag!
- Håll käften! - Sluta, ni är puckon bägge två.
- Det är Grahams fel. - Det var du.
- Du gjorde nåt! - Nej, varför skyller du alltid på mig?
Det är ditt fel! Därför är jag favoriten, och du bråkar bara.
- Håll käften, barnrumpa. - Jag är ingen barnrumpa, jag är åtta!
- Vad gjorde ni? - Inget!
Tyst.
Tyst, Cass.
- Varför är ni inte i bilen? - Dörren är låst.
- Vi kommer inte ut. - Vi har testat alla dörrar.
- Hörni… - Jag testar fönsterna i mitt rum.
Okej.
Helt absurt.
Det är ett spratt.
Det är tonåringar som har limmat igen alla fönster och dörrar.
Det är inget spratt. - Tyst, Cass.
- Jag har ingen täckning. - Ingen anslutning, inget wifi.
Har du testat att starta om routern?
- Har du betalat räkningen? - Ja.
Tyst, Cass.
- Har du täckning nu? - Nej.
Jag har testat alla fönster. Det är som om de har limmats igen.
- Alla fönster sitter fast. - Tyst, Cass!
Pappa! Är du okej?
- Är du okej? - Ja, jag är oskadd.
- Jag är oskadd. - Okej.
Vad är det… Pappa!
- Jag förstår inte. - Backa.
Varför? Vänta, vad pratar du om?
- Nej! - Backa, jag fixar det.
Nej, Jason!
Sluta!
- Sluta! - Pappa!
Mamma.
Pappa.
Ungar.
Titta!
- Herregud. - Det är inte bara vi.
- Vi kan inte komma ut. - Någon kommer.
- Ja. - Hon från tvärs över gatan.
Gregs fru. Fånga Susans uppmärksamhet.
Susan, hämta hjälp!
Vi är fast här inne! Hämta hjälp!
- Han kommer inte heller ut. - Jag kommer.
Bra, hon hämtar hjälp. Hon hämtar hjälp.
Toppen, okej.
- Nu fixar det sig. - Okej.
Ja, jag vet.
- Det är ingen fara. - Ja, ingen fara.
Okej, vi kollar vad grannarna har för sig.
- Känner ni alla grannarna? - I princip.
Richardsons bor mittemot. De har tre barnbarn.
- Max är tandläkare. - Där är vad han nu heter. Cykelkillen.
- Cykelkillen? - En sån som har en massa tramsutrustning.
- Greg, vars fru hämtar hjälp. - Varför är hon inte tillbaka?
Oroa dig inte, hon kommer säkert med polisen.
Där är han som alltid snokar.
- Vad heter han? - Herregud, kan du nåns namn?
Ja, den jobbiga damen med hunden.
Vem mer?
Ja, vi får inte glömma tönten med båten. Vad hette den nu igen?
"Fånga daggen"? Vilken tönt.
Bra jobbat.
Ann?
"Det här var ett engångsligg. LOL."
Åh nej.
- Vad betyder engångsligg? - Pyjamasparty för vuxna.
Vad är skillnaden mellan det och ett vanligt pyjamasparty?
Tja, när det är vuxna…
- …får man äta allt godis man vill. - Vad kul.
Jag antar det. Jag vet inte.
"Myndigheterna?"
- Hallå! Det tog jättelång tid. - Inte alls.
"Kanske. Men varför?"
"För att skydda oss?"
Titta, tönten med båten har en skylt.
UTOMJODRINGAR
- Stavas utomjordingar så? - Nej, gumman.
- Varför skulle de låsa in oss? - Det skulle de inte.
ÄR DET BARA VI? HELA STAN?
"Hela världen?"
Okej, titta på mig. Vi är trygga, vi är hemma.
Vi har allt vi behöver, men framför allt har vi varandra.
- Får jag en munk? - Nej, ät din spaghetti.
- Men jag vill stressäta. - Hur vet du vad det är, Ruth?
Graham.
Om ni klarar er där inne, klarar jag mig här ute.
Tror du att kvinnan som sprang har fått hjälp?
Det kommer nån, jag lovar.
Jag tror att det var regnet. Regnet gjorde det här.
Nej, gumman. Det är bara regn.
Vi klarar oss, jag lovar.
Regnet såg annorlunda ut i dag.
Jag försöker vara lugn för ungarnas skull. Men vad fan är det som händer?
- Hur kan det vara verkligt? - Jag vet inte.
Herregud, mina föräldrar. De har säkert panik.
Paret Richardson mittemot mår ju bra. Dina föräldrar mår säkert också bra.
Du har rätt.
Jag måste visa dig en sak.
Är det en pistol?
Jason, du kan inte köpa en pistol utan att berätta.
- Jag tänkte berätta. - Och ungarna?
Jag vet.
- Jag har drömt en mardröm. - Vadå för mardröm?
Jag vaknade för ett par veckor sen och kände att vi inte var trygga.
Känner du dig trygg nu?
- Förlåt. - Okej.
- Okej? - Okej.
Visa hur den funkar innan du stoppar undan den.
Kom igen.
Bravo, idiot.
Hallå.
Jag kommer inte igenom.
Regnet skapar nån sorts barriär runt huset.
Det är likadant där nere.
- Vem ligger bakom det här? - Jag vet inte, men vi är instängda.
Måste vi oroa oss för att luften tar slut?
Jag har kollat det.
- Det kommer in luft. - Okej, då väntar vi på att regnet upphör.
- Kom och lägg dig. - Ann.
Det som håller oss inspärrade är inte…
…skapat av människor.
Dölj det för barnen.
DAG 2
Jag har provat.
- Vad lugna ni är. - Vi kan ju ändå inte göra nåt åt det.
Ni är föräldrarna, ni löser det.
Toppen, flytta på den. Ja.
Okej, dags att ni lär er om bra musik.
- Menar du att det här är bra musik? - Ja, klassikerna.
Åh, vi har en dvd-spelare.
Vi har visst bara två filmer.
Nu ska mamma prata om hushållssysslor.
Det är ingen semester, ni har ett schema.
Bädda sängen på morgnarna, klä på er varje dag, borsta tänderna.
Cass!
Vi fokuserar på det väsentliga.
Om vi ransonerar noga kan maten räcka i två månader.
- Är det mat? - Ja.
De verkar utgångna.
Kanske ännu längre.
De äter vi sist.
Just nu har vi el, vatten och gas, men vi vet inte hur länge det varar.
Så vatten och el måste betraktas som lyx som vi kan förlora när som helst.
Det här är bara tillfälligt. Vi ska ta oss igenom det.
Mamma och jag skyddar er. Jag lovar.
Team Delgado på tre.
- Det behövs inte. - Gör det.
Ett, två, tre.
Team Delgado!
- Kan jag få en munk nu? - Nej.
Cass.
Gubben.
Jag kan inte öppna dörren. Jag är så ledsen.
Välj vilken plats du vill. Jag städar upp efter dig.
DAG 4
Ru…
Vad har jag sagt? Vi beter oss som i skolan på skoltid.
- Jag har gjort det kapitlet. - Gör om det.
- Vad är poängen? - Det kan verka som slöseri med tid, men…
Du har rätt, det är slöseri.
Okej. Vill ni lära er nåt på riktigt?
- Nåt ni faktiskt kan ha nytta av? - Ja.
Kom.
Är ni redo?
I dag ska ni få lära er att rensa fisk.
Vi har så klart inga fiskar,
men Ruth var snäll nog att donera tre av sina gosedjur till lektionen.
Varsågod.
Tack så mycket. Vad är reglerna för knivar?
- Skär inte av fingrarna. - Hugg inte brorsan.
Hugg inte nån.
Först skär ni av huvud och stjärt. De delarna ska ni inte äta.
När huvudet är borta hittar ni ett praktiskt hål vid halsen.
Där börjar vi snitta.
Då spräcker vi inga organ som kan förorena köttet.
Skär längs mitten så här och sen tar man ut inälvorna.
Om det var en riktig fisk skulle vi skölja den med vatten.
Man kan använda en kran, eller ännu bättre, tvätta den i havet.
Hur vet du så mycket om fisk?
Jag älskar havet och jag hade min egen fiskebåt.
- Hade du? Var är den? - Jag sålde den.
- Varför? - Barn är dyra.
Pappa.
Öppna fisken. Där hittar vi filéerna.
Det är delen vi äter.
- Vad håller ni på med? - Rensar fisk.
- Min är en sjöjungfru. - Jag ser det.
Så nu låter vi ungarna leka med knivar?
- De lär sig. - Vi är försiktiga.
- Och vi har kul. - Vi har kul.
Jag vill veta hur spritt det är.
DETSAMMA
Kan du fråga grannen?
Ja, som viskleken.
JAPP!
EN VECKA
Hur dags brukar du börja dricka?
Elva? Eller snarare halv elva.
- Åh nej, den har gjort så ett tag. - Spännande.
Nej.
Släng det inte.
- Vad gör du? - Jag sparar det.
Det lägger vi här.
Så här.
När det har torkat har vi tomatfrön. Vad är det?
- Jag älskar dig. - För jag är fantastisk.
Det är du.
Fem kvarter, likadant överallt.
Tack, Max.
"Hur mår ni?"
Bra hittills. Och ni?
BRA HITTILLS OCH NI?
"Vi klarar oss."
"Vad jobbar du med, Jason?"
Jag är ingenjör, Max.
Just nu arbetslös.
BARNTANDLÄKARE HAR DINA HÅL?
Ja, mina barn har hål.
Kan du komma och laga dem?
HAR NI MAT?
Tillräckligt för stunden. Och ni?
NEJ!
TVÅ VECKOR
REGNFOLKET KOM JÄTTELÄSKIGT
Vi ritar inte på fönster, Ruth.
Hallå!
Du.
- Mamma, kan du? - Nej, det är din tur.
Måste jag?
- Du måste. - Ja, du måste.
Kom igen.
Foten här.
Kom igen.
Tre, fyra, fem.
- Uno. Jag vann! - Två likadana kort?
JULPYNT
SISTA PÅMINNELSEN
Redo? Ett, två, tre.
Perfekt!
Kolla grannarna.
Vad fint.
Jul.
EN MÅNAD
- Hon är tillbaka. - Vem då?
Regnvandraren.
Du är så dum.
Hon kommer när det regnar.
- Vad var det jag sa? - Håll käften.
Det är…
Det är säkert bara ett djur.
- Inte mycket sallad i salladen. - Jag äter den gärna.
Vi får mer grönsaker snart. Det tar tid att odla.
- Kan jag få flingor? - Nej, vi äter det här. Var inte kräsen.
- Jag är inte hungrig. - Då äter ni inte.
- Jag såg nån där ute i dag. Graham också. - Det var regnet. Hon ljuger.
- Nej. - Jo.
- Nej! - Sluta.
Om man stirrar ut tillräckligt länge ser man saker som inte finns där.
Jag såg henne. Hon försöker kommunicera.
Du kommunicerade inte med nån där ute, för alla är instängda.
Förlåt.
Förlåt att jag höjde rösten, men det är inte läge för historier.
Okej, kan vi försöka vara lite mer positiva?
- Ja. - Ja.
Jag har en överraskning. Jag har bakat julkakor.
Sockret tog slut, så jag fick improvisera.
- De är säkert jätteäckliga. - Tack, de är säkert goda.
- Tack. - Varsågod.
- Tack. - En till?
Knappast.
Vilken konstig jul.
Vi har väl inte gjort dem störda?
De kommer att få men för livet.
Vi gör vårt bästa. Det är det som räknas.
- Och det är det de minns. - Ja.
Det blir ett avlägset minne en dag, och våra barn är luttrade.
Vill du bli hög och se Air Force One?
Ursäkta, vadå?
- Jag hittade en joint i sexlådan. - Har vi en sexlåda?
Där vi gömmer glidmedlet och leksakerna från alla hjärtans dag.
Ja, jag antar att vi har en sexlåda.
Blås upp det i skorstenen.
- Hörde hon? - Hon smög in.
"Jag gör allt för att rädda min familj."
"Be mig inte om något jag inte kan ge."
Citera inte replikerna. Du vet att jag hatar det.
"Ut ur mitt plan!"
- Varför kan du filmen? - Det är en klassiker.
Eller så kan jag byta till Annie.
Nej!
Snälla, nej. Jag vill slippa de låtarna för bara en kväll.
Då blir det Air Force One.
Vad många stjärnor.
Himlen klarnar snabbt när ingen använder världen.
Ja, inga flygplan, inga helikoptrar, ingen förorening.
Vi slipper oroa oss för bolånet den här månaden.
Ja.
Så här blir dejtkvällarna ett tag framöver.
- Du gillar det här. - Ja, jag älskar det.
Nej, det här.
Det här.
På nåt konstigt sätt är du lyckligare här inne med oss.
På nåt konstigt sätt är jag det.
Bara lite.
Lägg av!
Åh, hon är vacker.
Gumman.
Lycka till där ute.
Det är hennes värld nu.
Det är inte längre vi som styr den här skutan.
Mamma, pappa! Skynda er! Tomten har varit här!
- Vad fick du? - Ett halvt äpple.
Ett halvt äpple?
- Jag har redan den här. - Vi hoppades att du hade glömt det.
- Vad är det här? - Du kan leka hårsalong.
- Tack. - Okej, den här är till er båda.
Pianoböcker?
Ja, pianot som mormor gav er har bara samlat damm.
- Jag vill inte spela piano. - Okej.
- Graham? - Nej.
- Vi försökte. - Toppen.
- Gray, hitta en present till mamma. - Va, vad har ni till mig?
Tack, hörni.
- Din första tomat. - De såg den växa och ville överraska dig.
- Du odlade den, mamma. - Herregud, vad gulligt.
Ska vi dela på den?
- Du kan äta hela själv. - Ja, ät din tomat.
Den är jättegod. Jag gråter.
Mamma! Tanten behöver hjälp!
Mrs Richardson. Ta dem till vardagsrummet.
Vad är det som händer? Pappa!
- Pappa! - Kom, vi går.
Klarar hon sig?
Nej, hon klarade sig inte.
Är julen över?
Ja.
Det var det sista. Förlåt, Cass.
Bit ihop för min skull.
Regn, regn, gå din väg
Kom igen en annan dag
Oroa dig inte, Cass.
Regn, regn, gå din väg
Hjälp mig!
Vad är det?
Det är en person där ute. Där är hon!
- Vad är det? - Bort från fönstret!
Varför?
Jag såg dem!
Mamma! Pappa!
- Vem är det? - De är döda.
- Det är grannen. - Släpp in mig!
De är döda. Alla är döda.
Låt dem inte se er!
Det är över. De är här, och ingen hjälp kommer.
- Susan. - Ingen hjälp kommer!
- Vi kan inte hjälpa dig. Förlåt. - Hjälp mig!
Ni måste hjälpa mig!
Göm er.
Familjemöte. Nu.
- Jag vet inte vad det är. - Jag har försökt berätta.
Men den jag såg verkade snäll, inte som dem vi såg i kväll.
Dem vi såg där ute…
…de som håller oss instängda, är inte snälla.
Lyssna på mig. Inget hemskt ska få hända oss.
Får vi sova i ert rum?
Ja.
Vi minskar alla livstecken som kan synas utifrån.
- Vi täcker för fönstren. - Särskilt när det regnar.
Finns monster på riktigt?
- Nu finns de. - Det hjälper inte, Graham.
- Nu vilar vi, okej? - Okej.
Vad ska vi göra?
Överleva.
INGA MEDICINER
Cassie, nej. Sluta, Cassie!
Hallå!
Ni kan leka med Cassie senare. Nu blir det gympa.
Mamma, pappa vill att vi ska ha gympa igen.
Pappa!
Det verkar vara skorstenshuven. Den måste ha ramlat av.
Ja, man kan se rakt igenom nu.
- Har sprickorna blivit större? - Varför har vi sprickor i skorstenen?
- Huset har strukturella skador. - Kommer huset att rasa?
- Förhoppningsvis inte. - Vem bryr sig?
Vi kanske kan ta oss ut genom skorstenen.
Det är för trångt där uppe. Min vikt skulle få den att rasa.
Hur kommer jultomten ner?
Jag skojar. Jag kan ta mig upp.
Jag är lättast, så ni kan hissa upp mig.
Det går bra.
- Du trampar på den. - Lugnt och fint, okej?
- Hej då. - Nej.
Herregud. Jag gillar inte det här.
Vänta, jag ser sprickorna!
Rör dem inte. Rör ingenting.
Du hade rätt, pappa. Jag kan inte ta mig upp.
- Jag tar ner dig. - Vänta, jag vill testa en sak.
Var försiktig, okej?
Försiktigt! Ta det lugnt.
Min hand är utanför huset!
Mamma, vädret växlar.
Jag kan känna luften och allting.
Det räcker. Kom ner. - Ta ner henne.
- Försiktigt. - Kom igen.
Lugnt och fint. Såja.
Nästan nere.
- Herregud, är du okej? - Ja.
Vad modig du är. Jag är så stolt!
Vad är det med Cassidy?
Åh nej.
Cass.
- Flytta inte på honom. - Förlåt.
- Min Cass. - Det är hans hjärta.
Medicinen tog slut.
Han har haft ett bra liv.
- Varför säger du så? - För att han är gammal.
När man är gammal kan man bli väldigt sjuk.
Ta med barnen till vardagsrummet. Sätt på tv:n.
Okej, vi tittar på Annie.
- Men jag vill vara med Cassidy. - Jag vet.
Du måste kämpa på till i morgon Så håll ut
Jag vet att det är högt. Sjung.
I morgon, i morgon Jag älskar dig
Och snart är du här
Hos mig
Du gjorde det rätta.
Ja.
Jag har ett problem.
Han kan inte vara kvar.
Den öppna spisen. Kremering, när barnen har somnat.
Ja, det är ett alternativ.
Och vi har frysen.
Nej, inte det.
Om det blir illa, riktigt illa…
…kanske vi ångrar oss.
Du får sköta det.
Och jag vill inte veta ett dugg om det.
Ja, kom.
Du kan ta det.
Ja.
Tänk om tönten har rätt?
- De kanske är utomjordingar. - Utomjordingar kan inte styra över regn.
Det vet väl inte du.
Vad de än är…
…är vi deras fångar.
Varför skulle de stänga in oss för alltid?
Varför?
Kanske för att straffa oss.
Det var allt solljus ni får i dag.
- Regn. Kom igen. - Jag fixar vardagsrummet.
Kom igen, ni vet vad som gäller.
Kom igen, Ru.
- Kom. - Va?
- Vad är det med dig? - Gör inte så.
- Kom igen.
Min växt.
Släpp!
Vad gör du?
Det är okej. Den är borta.
Det är okej, du var duktig. Ni var alla duktiga.
TRE MÅNADER
Jag är fortfarande hungrig.
- Vi ransonerar. - Jag behöver äta.
- Jag med. - Här.
- Ta resten av min. - Nej, jag vill ha mer.
Bara för i kväll, snälla. Jag svälter igen i morgon.
Sluta! Sluta genast!
- Flytta! - Alla är hungriga.
Låt mig se, sen flyttar jag på mig!
- Nej, sa jag. - Låt henne se.
Vill du också se? Visst.
Vad händer?
Okej.
Det här tar slut en dag. Vi kommer att överleva.
Nej.
Det är inte läge för det längre, det är dags att vara ärlig.
- Vi kommer att svälta ihjäl. - Nej.
- Jag vägrar se våra barn dö. - Jag tänker inte prata om det.
- Det håller på att hända. - Nej, vi ska överleva.
Bättre än så, vi kommer att ha det bra. Jag löser det här, lita på mig.
Nej, det kommer du inte.
Det är över.
Mamma, pappa. Ni kan tillaga dem.
- Rensade jag dem fel? - Nej, du gjorde inget fel. Kom hit.
Du gjorde rätt.
Vart ska du?
- Vad händer nu? - Nu väntar vi.
Ja.
Kom igen.
Det är okej. Ingen fara.
Dra!
Nej, du borde ge det till barnen.
Du är yr och har inte ätit på flera dagar. Ät innan du fortsätter jobba.
- Äter rävar morötter? - Det är inte till räven.
Vad är det?
- Skorstensfiske. - Skorstensfiske.
- Akta, det är varmt. - Varsågoda.
Här. Allt det här ska rivas upp.
Under golvet är det bara några centimeter jord tills vi når barriären.
Det funkar.
Dagarna blev till veckor, veckorna blev till månader.
Ingen visste hur länge besökarna skulle stanna, så folk gömde sig.
De flesta svalt ihjäl.
Andra förlorade hoppet och gav upp.
Ytterligare andra fann en mening och kämpade vidare.
De som hade tur fann gemenskap.
- Jag behöver mer gödsel. - Fan, jag har slut på det.
Vi kan göra vårt eget.
- Vad tyckte du? Rätt bra, tycker jag. - Rätt bra.
Kom igen.
Mer ljus.
Världen utanför hade blivit märklig och farlig.
Inomhus hittade folk det de behövde för att överleva.
Inomhus var de fria.
- Hur kunde de tappa pistolen? - Jag vet inte.
- Ut ur mitt plan! - Ut ur mitt plan!
Ja!
- Va? - Nej!
- Vi visste att det skulle hända. - Ja, men vi kan fortfarande ha musik.
FEM ÅR SENARE
GRAHAM, 10 1/2 ÅR GRAHAM, 11 ÅR
REGN
GRATTIS PÅ FÖDELSEDAGEN, MAMMA!
REGN
God morgon.
GÖR INGEN ILLA MEN TA INGEN SKIT
HEJ!
Hej, regn.
På klockslaget.
Vad får det lov att vara i dag? Det vanliga? Fade på sidorna och baktill?
Jag visste inte att du hade gäster.
Hej, Graham. Redo för nästa klippning?
Och vad var det?
Jag har gjort fällan automatisk.
- Inget mer fiske. - Det är inte riktigt fiske.
Odlar vi inte tillräckligt för att sluta med fällorna?
Ann?
- Ann? - Huset sjunker helt klart.
Så det sjunker, vad härligt. Jag vill visa dig en sak.
Nej, titta. Det blir värre.
- Marken eroderar under huset. - Fem år av dagligt regn har den effekten.
Det som håller oss fångna är det som håller ihop huset.
Låt det rasa, då. En dag kanske vi bor i en osynlig låda.
Det vore coolt. Ropa på ungarna, jag vill visa nåt.
Va?!
Vad sägs om det?
- Va? - Kom igen.
Herregud.
- Hör du det? - Ja.
Lite svett och möda fixar det mesta.
Bränslet räcker bara för att starta den, men den funkar.
Visst?
- Alltså, kom igen. - Ja.
- Hur många år? - Sex?
- Sju år! - Mer eller mindre.
Ja, det var mycket jobb. Ser du det här?
- Herregud. - Ja, mycket jobb.
- Det är slöseri med tid. - Va?
Vad sa du?
Nej…
Du har byggt en bil som aldrig kommer att köras, så vad kallar du det?
Om du vill göra nåt nyttigt kan du hjälpa mig med vattensamlaren.
Varför? Vi har redan mat och vatten.
Vi kan inte förlita oss på det för alltid.
Kan vi det?
Elen är borta, gasen är borta. Allt är borta.
Men vi är fortfarande här.
Jag är här, du är här. Din syster är här, din mamma är här.
Vi lever för att jag kämpar för oss.
Och om regnet upphör en dag, Graham, så kan du ge dig på att jag är beredd.
Är du klar med att visa din dumma bil?
Ja, jag är klar.
Kom igen, Graham. Vänta.
Graham blir sämre, bägge två blir sämre. Det här är ingen barndom.
- Tror du att jag inte tänker på det? - Du pratar aldrig om dem.
Min enda uppgift är att hålla er vid liv.
Vi är också här inne med dig.
Det är inte bara ditt problem…
…och nåt som du ska lösa.
Ungarna saknar sin pappa.
Och jag saknar min man.
Dags att samla vatten.
Dra för gardinerna. Kom igen.
Alla slarvar med reglerna, särskilt du.
- Va? - Ja.
Dina teckningar på vinden gör oss utsatta. Du måste sluta.
- Nej, du kan inte ta det ifrån mig. - Jo.
- Skämtar du? - Ett misstag, så kan vi förlora allt.
Hur länge kan vi gömma oss? Vad är poängen?
Göm er.
Jason.
Pistolen.
- Jag går. - Nej, stanna där.
Nej, Graham!
Vad gör du? Pappa, vad gör du?
Sluta!
Jag kom nästan ut.
- Jag var nästan ute. - Okej.
- Jag kunde ha… - Är du oskadd?
Det är saltvatten.
Va? Hörru.
- Är du okej? Vänta. - Det är havsvatten.
Va?
Kom hit. Gå bort från fönstret.
Hör ni det där?
Det har slutat regna.
Leviathan.
Kraken.
Sjöjungfrur.
Tänk efter, pappa. 80 procent av havsbotten är outforskad.
Tänk om de här varelserna inte är från yttre rymden?
Tänk om berättelserna om havsodjuren är sanna?
Tänk om det är därför de kan styra regnet?
De erövrar inte vår värld, det här är deras värld. Det är deras hem.
Nej, det här är vårt hem, och du är trygg här.
Jag lovar.
Om du säger det så.
Vad…
Varför tar du inte en paus från det här?
Det här…
Gör nåt nyttigt.
Okej.
Titta.
Allting dör.
Saltvatten. Ruthie hade rätt.
Den där saken förgiftade jorden.
Och dricksvattnet. Vi kan inte använda det.
Då är det kört. Vi får svälta ihjäl som alla andra.
Ann.
- De vill inte ha oss här. - Vart ska vi ta vägen, då?
Vi har nya presenningar, så vi kan samla vatten.
- Vi planterar om. - Du sa att vi inte har vatten.
- Det regnar igen. - Det vet du inte.
Den är inte menad för dig.
Hej.
Du är för liten för den.
Vad är det du alltid säger? Tre minuter utan luft.
Tre dagar utan vatten. Tre veckor utan mat.
Vi har tre dagar innan vi dör utan vatten.
Så blir det inte.
Vattnet räcker. Det blir mindre än förut, men jag löser det.
Vad gör vi när den kommer tillbaka?
Jag vet inte, Ann! Vad ska jag göra? Skjuta den?
Öppna ögonen! Vi lever inte tack vare dig, utan en spricka i skorstenen.
Vi är inte bättre än de som dog. Vi har bara tur!
Om vi inte kommer ut ur huset så dör vi, och det vet du!
Herregud.
Jag försökte hjälpa den. Jag vet inte vad som hände.
Förlåt, det var inte meningen.
- Är det illa? - Är du okej?
Döda den inte!
Det måste göras rent.
- Vad har hänt? - Jag vet inte. Förlåt.
Kommer hon att klara sig?
Hon är brännhet.
Infektionen sprider sig.
Febern går inte ner. Vi måste göra nåt.
Det är allt vatten vi har kvar. Hon behöver det.
Lugn.
Vi behöver antibiotika.
Jason!
Graham! Hjälp!
Kom.
Sprickorna.
Vad gör du?
Huset sjunker.
Titta på sprickan.
Jason!
- Barriären ska inte vara så långt ner. - Jason, prata med mig.
- Ser ni? - Vad ser du?
Den har flyttat på sig. Låt mig prova.
Jag kan hitta en väg ut.
Sluta.
Ja, den är längre ner.
- Titta på mig. Jason. - Lyssna på mig.
- Det räcker. - Du sa att huset sjönk. Minns du?
- Sluta. - Nåt annat kanske har flyttat på sig.
Som sprickorna i skorstenen. Jag måste försöka hitta det.
Hitta vadå?
- Ser du? - Vadå?
Ser du? Följ sprickan.
- Sprickan är vår flyktväg. - Nej!
Vi måste följa sprickorna.
Vad gör du? Sluta.
- Sluta, Jason! - Jag kan göra det!
Låt mig försöka! Jag måste!
Det räcker!
Nej!
Sluta!
Den gick igenom.
Backa!
Hjälp mig. Här.
- Vart leder den? - Till huvudavloppet.
Hela kvarteret är sammankopplat.
Paret Richardson.
Han är tandläkare.
- Han har antibiotika. - Ja.
- Jag måste in. - Du får inte plats.
- Jag gör det större. - Det är ett metallrör.
Vi hinner inte.
- Jag får plats. - Nej.
Det är min tur.
- Test, test. - Klart och tydligt.
Vet du vad jag tänkte?
"Spola aldrig ner frugan i toaletten" borde ha varit mitt äktenskapslöfte.
Det är lite sent för det, eller hur?
- Var försiktig. - Det kommer jag vara.
Och jag tar med medicin till vårt barn.
Okej.
Redo.
Ann, ser du nåt?
Ingenting.
Jag fortsätter fram.
Vänta.
- En lös tegelsten. - Du borde komma tillbaka.
- Mamma? - Ann?
- Nej. - Mamma, hör du mig?
- Nej. - Mamma, kom tillbaka!
Ann!
Pappa, kom hit!
Skynda dig! Pappa, kom hit.
Titta. Skynda dig.
- Hon klarade det. - Hör ni mig? Hallå?
- Hör ni mig? - Ja. Mamma, är du oskadd?
Ja, jag är oskadd.
Mrs Richardson.
Kom tidvattnet hit?
Det är som om huset har varit översvämmat i åratal.
Vi har ont om tid.
- Mamma, det har börjat regna. - Ann, det regnar.
- Ann, hitta det och kom ut nu! - Jag går inte utan det.
Det är för sent, Ann. Det regnar.
Vänta.
Mr Richardson?
- Ja! - Vadå?
Okej.
Klindamycin. Azitromycin.
- Vad är det? - Antibiotika.
Tetracyklin. Penicillin.
Spring!
- Titta! - Ut därifrån!
Ut! Kom igen!
- Jag har det! - Spring!
Jag är här nere!
Jason, kom igen! Dra upp mig nu!
Ta det.
Du fixar det.
Här. Okej, gapa.
Vi har mediciner.
Gapa och svälj. Okej, vatten.
Bra. Såja.
De borde verka snabbt.
Du klarar dig. Duktig tjej.
Okej.
Ann, var är pistolen?
Jag tappade den.
Nu kommer den efter oss.
Den vet inte hur många vi är.
Ta med ungarna till vinden och göm er.
Jag stannar här.
Och Ann…
Vad du än hör…
Snälla…kom inte ut förrän regnet upphör.
- Du ger upp. - Det är motsatsen till att ge upp.
Ni ska leva, allihopa. Och ni ska leva för mig.
Det här är inget liv, det är bara överlevnad.
Det räcker inte längre.
Vi vet att de kan öppna dörren. Om de kan komma in, kan vi ta oss ut.
Vi slåss om vi måste.
Vi kan inte slåss. Du vet inte vad du pratar om.
Om det finns den minsta chans att fly, så tar jag den.
Han har rätt.
Familjen håller på att knäckas för att kunna överleva.
Det finns inget liv kvar här för oss.
Vi måste försöka.
Vi måste fly, kosta vad det kosta vill.
Okej, vi gör det tillsammans och vi använder det vi har.
Vad har vi?
Vårt hus.
Öppna fönstren. Vi slutar gömma oss.
Vi släpper in dem.
Vi gör vad som än krävs för att ta oss härifrån.
Hallå, kan du ta den här?
Nu ska vi fånga dem.
Graham, du spårar varelsen.
Ruth, du kastar ut linan.
Ann, du lockar den till mig, och jag krokar den.
Vi vevar in den och sen flyr vi.
De höll oss fångna och trodde att det skulle döda oss.
I dag är vår sista dag i det här huset.
Nu ska vi fiska.
Var försiktiga.
Ruth!
- Är du oskadd? - Ja!
Graham!
Var är pappa?
- Jason! - Jag är oskadd!
- Den är här! - Vilket håll kommer den ifrån?
Den är borta.
Den kom in!
Mamma, göm dig! Den är i huset!
Pappa, den närmar sig dig!
Var är du?
Jag har inte skjutläge! Ann, tänd den!
Tänd den nu!
Den kommer tillbaka!
Där är du!
Pappa!
- Pappa! - Nej!
- Jason! - Pappa!
Jason!
Vi måste ut! Kom igen!
Kom igen, pappa!
Skynda dig! Kom!
Vattnet stiger för fort! Vi måste upp till vinden!
- Var är harpunen? - Jag missade. Den är i köket.
- Strunta i den, vi går! - Jag kan hämta den! Vi ses där uppe.
Gå.
- Skynda! - Skynda!
Spring!
Kom!
Ruth, prova fönstret.
- Kom igen! - Kom igen!
- Kroken!
- Kom. - Jag är oskadd.
- Vi har ingenstans att ta vägen. - Ladda den här! Fort!
Såja.
- Kasta ut linan, Ruth! - Vi måste hitta tyget!
Det är för mörkt!
- Håll ihop! - Andas! Ta ett djupt andetag!
- Jag kan inte hålla mig kvar! - Graham!
Skynda er!
Öppna dörren, annars slaktar jag dig!
Jason, huset rasar!
Släpp ut oss!
- Den öppnas inte. - Öppna dörren!
Sluta! Om du dödar den kommer vi aldrig ut!
Jag har försökt berätta, men den jag såg verkade snäll.
- De är inte snälla. - Hon försöker kommunicera.
- Det är deras hem. - Det är vårt hem.
Min enda uppgift är att hålla er vid liv.
- Det är inte bara ditt problem. - Vi lever för att jag kämpar för oss.
Köpte du en pistol? Vad gör vi när den kommer tillbaka?
- Jag vet inte. Skjuter den? - Nej, döda den inte!
- Mamma, pappa? - Håll ihop.
Ruth!
Ruth! Stanna!
Alla kommer ihåg var de var dagen då regnet upphörde.
Det var en tisdag, inte riktigt sommar än.
För första gången på åratal kände min familj hopp.
FÅNGA DAGGEN
Till slut var det barmhärtighet som befriade oss.
Vi visade dem barmhärtighet, och vice versa.
Vi såg dem aldrig igen, men vi tror att de är kvar där ute.
Det är trots allt deras hem också.
Vart ska vi?
Hissa storseglet!
Mina föräldrar, min bror och jag gav oss ut för att hitta ett nytt hem.
I många år kändes det som att vi var ensamma.
Efter regnet visste vi att vi inte behövde vara det.
Är det nån som hör mig?
Finns det andra överlevande där ute?
DAG 1
Hallå?
Undertexter: Dann Ling