Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
ЯК НЕВІРНО НАЗИВАТИ ЦЮ ПЛАНЕТУ ЗЕМЛЕЮ,
КОЛИ ВОНА ЯВНО ОКЕАН
АРТУР Ч. КЛАРК
ГРОМАДСЬКИЙ РИБАЛЬСЬКИЙ ПІРС 21
Ти мій перший вилов за кілька днів, але ти замалий.
Ого, дивись, що насувається.
Погано виглядає.
Так, погано.
Краще піду додому, поки не почалося.
- До завтра. - Бувай.
Усі пам'ятають, де були, коли почався дощ.
Це була неділя, ще не зовсім зима.
За прогнозом мало бути сонце.
Область низького тиску біля узбережжя розвернулася і швидко наближається.
Сьогодні в місті очікуються зливи,
пориви вітру до 50 км/год
і загроза незначних прибережних повеней та високих хвиль.
До свят залишався місяць,
і сподіваюся, що несподівана зміна погоди…
Люди почали свій ранок, як завжди.
- Готовий? - Так, давай.
Тоді ми жили близько одне до одного…
Гаразд, бувай.
…але було легко почуватися самотнім.
Дівчата, ходімо. Дощ піде.
Так, ходімо всередину.
У день, коли пішов дощ,
ми дізналися, що ми не самі.
Минулий грудень був найтеплішим в історії спостережень на заході штату Вашингтон,
Давай.
І ми дізналися, як далеко деякі можуть зайти,
щоб захистити свій дім.
ОСТАННІЙ ДІМ
ВВЕДІТЬ ВАШ КОД
ПОДАТКОВА СЛУЖБА ТЕРМІНОВО
Гей, де всі?
Де всі?
Ти мій старенький.
Доброго ранку.
- Не вірю, що діти дали мені поспати. - Думав, чому так тихо.
Ти зловив нам сніданок?
Так. Сьогодні великий улов.
Найкращий рибалка у світі.
- Знаю. - Дякую.
- Доброго ранку. - Привіт.
- Підйом! - Пончики!
- Ого! - Пончики!
- Можна бекон? - Господи!
- Заспокойтеся. Ну ж бо. - Бекон!
- Лишіть трохи для нас. - Стерв'ятники.
- Ще й які. - Увімкни!
- Гаразд. - Увімкни.
Я дала Кессіді ліки, але не годуйте його беконом.
Ти заслужив його більше за них.
ІНТЕРНЕТ ВІДСУТНІЙ
Тату, стрімінг не працює.
Не знаю.
- Будинок розвалюється. - Переїдемо, коли будеш готовий.
Ще кілька лотерейних квитків, і будемо готові.
Гей.
Ти ж знаєш, що я жартую, так?
Це не лише на тобі.
Завтра прийде чоловік перевірити тріщини в димоході.
- Це нове. - Що?
Він думає, фундамент просідає.
Єдине, що тримає будинок — це димар.
Було б сумно, якби дім завалився на нас, поки ми спимо.
Ще хочеш купити ялинку?
- На вулиці дощ. - Припини.
Ходімо. Ти обіцяв. Будь ласка.
- Я не обіцяв. Ти обіцяла. - Тату!
- Ти обіцяв. - Тату!
- Хто вам обіцяв? - Ти!
- Так, ходімо. - Ходімо.
Купімо ялинку.
- Ходімо! - Я виберу!
- Допоможи взутися. - Ти вмієш взуватися.
Гей, не катайся вдома.
Ходімо, мамо! Ходімо!
- Вона завжди так довго. - Тоді не дивуйся, гаразд?
Допоможи сестрі взутися. Чекайте в авто.
Енн! Ходімо!
- Не підганяй. - Я не підганяю.
Я ховаюся від наших дітей.
Коли ми перестанемо ставити ялинку?
Це ж Різдво, Ґрінч.
Гаразд, що ти зробив?
Треба відімкнути, дурна.
- Я відімкнула, дурний! - Замовкни!
Годі сперечатися! Ви обидва дурні.
Не відкривається через Ґрема.
- Не звинувачуй мене. Це ти. - Ти щось зробив.
Ні. Чому ти завжди мене звинувачуєш?
Це все через тебе.
Тому я улюблена дитина. Від тебе проблеми.
- Заткнися. Ти така дитина. - Я не дитина.
Мені вісім років.
Що ви наробили?
- Нічого! - Нічого!
Тихо, Кесс.
Гаразд, Кесс, тихо.
Чому ви не в машині?
- Двері не відчинити. - Не вийти.
Ми пробували всі двері. Закриті.
- Народ. - Спробую вікна в моїй кімнаті.
Гаразд.
Це абсурд.
Так. Це розіграш. Підлітки.
Вони заклеїли всі вікна й двері, так?
Це не жарт. Тихо, Кесс.
У мене немає зв'язку.
- Не підключено. Немає Wi-Fi. - Вимкни роутер і знову ввімкни.
- Ти заплатив за інтернет? - Так.
Кесс, тихо.
У тебе є сигнал?
- Ні, нічого. - Мамо, тату.
Я пробувала вікна в моїй кімнаті. Наче їх заклеїли.
Вікна не відчиняються.
- Кесс! Тихо! - Може, спробуємо вийти… Ґреме, замовкни!
- Тату! Ти цілий? - Тату. Ти цілий?
- Ти цілий? - Так.
Так, я в нормі.
Усе гаразд.
Гаразд.
Що відбувається? Тату!
- Я не розумію. - Відійдіть.
- Чому? Зачекай. Що ти задумав? - Тату!
- Ні! - Відійдіть. Я розберуся.
Джейсоне, ні!
- Припини! - Мамо!
- Зупинися! - Тату!
Мамо.
Тату.
Діти.
Тату, дивись!
- Боже. - Це не лише ми.
- Ми не можемо вийти. - Дивіться, хтось іде.
Так.
Це як її там з будинку навпроти.
- Дружина Ґреґа. - Як її там.
- Сюзан. Приверни її увагу. - Сюзан!
Сюзан, поклич допомогу!
Ми застрягли! Поклич когось!
- Він теж не може вийти. - Я зараз повернуся.
Вона покличе на допомогу.
- Вона покличе. - Так.
Чудово. Усе добре.
- Отже, все добре. - Так. Я знаю.
Це…
Усе добре.
Так, усе добре.
Гаразд, подивімося, що роблять сусіди.
- Ти знаєш усіх сусідів? - Майже.
Річардсони живуть навпроти. У них троє онуків.
Макс, здається, стоматолог.
Це той, як його.
Велосипедист.
- Велосипедист? - Так.
Той, що носить дурнувату форму.
Це Ґреґ. Його дружина побігла по допомогу.
Чому її досі нема?
Не хвилюйся. Вона скоро повернеться з поліцією.
А ще є той допитливий.
- Як його звати? - Боже.
Ти хоч чиєсь ім'я тут знаєш?
Так, ця дратівлива жінка з собакою.
Хто ще?
Ага. І ще той дурник з човном.
Як він називався?
«Лови мить»?
Який же він дурник.
- Молодець. - Угу.
- Енн. - Га?
«Це було на одну ніч. ЛОЛ».
О ні!
Що було на одну ніч?
Це доросла піжамна вечірка.
Чим доросла піжамна вечірка
відрізняється від звичайної?
Ну, під час дорослої ночівлі…
- Можна їсти скільки завгодно цукерок. - Круто.
Мабуть. Я не знаю.
«Уряд?»
Я це довго малювала.
Ні, не довго.
«Можливо. Але чому?»
«Для нашої безпеки?»
Дивіться. Дурень із човном має знак.
ПРЕБУЛЬЦІ
Так пишеться «прибульці»?
Ні, люба, не так.
- Навіщо прибульцям нас закривати? - Вони не закривали.
ЦЕ ЛИШЕ МИ? ЧИ ВСЕ МІСТО?
«Увесь світ?»
Гаразд, подивіться на мене. Ми в безпеці.
Ми вдома.
У нас є все, що потрібно, а головне — ми маємо одне одного.
Можна пончик?
Ні, їж спагеті.
- Але я хочу заїсти стрес. - Звідки ти знаєш про це, Рут?
Ґрем.
Якщо ти можеш впоратися там, то я зможу впоратися тут.
Думаєш, жінка, що бігала, знайшла допомогу?
Хтось прийде. Обіцяю.
Думаю, це дощ.
Це все через дощ.
Ні, люба, це просто дощ.
Усе буде добре. Обіцяю.
Сьогодні дощ виглядав інакше.
Я намагаюся триматися заради дітей.
Але що, в біса, відбувається, Джейсоне? Як це можливо?
Я не знаю.
Боже. Мої батьки.
Вони, мабуть, зараз у паніці.
Річардсони через дорогу?
З ними ж все гаразд?
І з твоїми батьками теж.
Ти маєш рацію.
Маю дещо показати.
Це пістолет?
Джейсоне, ти не можеш купити пістолет і не сказати мені.
- Я збирався сказати. - А діти?
Я знаю.
Слухай, мені сниться жахіття.
Яке жахіття?
Я прокинувся кілька тижнів тому й відчув це.
Я відчув, що ми в небезпеці.
А тепер ти в безпеці?
- Вибач. - Гаразд.
Гаразд?
Гаразд.
Покажи, як користуватися цим, перш ніж сховаєш.
Та ну.
Ну ж бо.
Молодець, ідіоте.
А це що таке?
Агов.
Я не можу пробитися.
Дощ створює якусь перешкоду навколо будинку.
Те саме внизу.
Хто це робить?
Не знаю, але нас замкнули.
Треба хвилюватися, що закінчиться повітря?
Я це теж перевірив.
Повітря потрапляє.
Тоді чекаємо, поки дощ закінчиться.
Іди спати.
Енн.
Що б нас тут не тримало, це не…
людське.
Приховай це від дітей.
ДЕНЬ 2
Я вже пробував.
Ви доволі спокійні.
Ми ж нічого не можемо вдіяти, так?
Так. Ви батьки. Ви розберетеся.
Чудово. Посунь трохи. Так.
Гаразд. Час вам почати знайомитися з гарною музикою.
Ти хочеш сказати, що це хороша музика?
Так. Класика.
О, у нас є DVD.
У нас лише два фільми.
Гаразд, тепер ваша мама розповість вам про обов'язки.
Це не відпустка. У вас буде розклад.
Застеляйте ліжка вранці. Щодня вдягайтеся. Чистіть зуби.
Мамо!
Треба зосередитися на головному.
Якщо раціонально розподілимо, їжі вистачить на два місяці.
- Це їжа? - Так.
Думаю, вони старі.
Може, навіть довше.
Їх їстимемо останніми.
Зараз у нас ще є світло, вода,
газ, але невідомо, як довго це триватиме.
Тож ми маємо ставитися до води й електрики як до розкоші,
яку можемо втратити будь-якої миті.
Це тимчасово, і ми впораємося.
Ми з мамою вас захистимо. Обіцяю.
«Команда Дельґадо» на три.
- Це не обов'язково. - Роби.
Один, два, три.
Команда Дельґадо!
- Можна пончик? - Ні.
Кесс.
Друже.
Я не можу відчинити ці двері. Вибач.
Обирай будь-яке місце.
Я приберу після тебе.
ДЕНЬ 4
Ру…
Що я казав?
Ми поводимося, як у школі, під час уроків.
Я вже це проходив.
- Повтори. - Навіщо?
Зараз це може здатися марнуванням часу, Ґреме, але ти…
Ти правий. Це марнування часу.
Гаразд.
Хочете вивчити щось реальне?
- Те, що вам справді знадобиться? - Так.
Ходімо.
Ви готові?
Сьогодні ви навчитеся потрошити рибу.
Звісно, у нас немає риби,
але Рут була така люб'язна,
що пожертвувала три своїх іграшки для цього уроку.
- Будь ласка. - Прошу.
Дуже дякую. Які правила роботи з ножами?
Не відрізати пальці.
- Не штрикати брата. - Що?
Не штрикати нікого.
Отже, перше, що треба зробити,
це відрізати голову й хвіст.
Ці частини ви не їстимете.
Без голови ви знайдете
дуже зручний отвір тут, біля основи горла.
Тут ми починаємо розріз.
Це гарантує, що ми не розірвемо якийсь орган,
який може забруднити м'ясо.
Розрізаємо посередині, а потім починаємо виймати нутрощі.
Якби це була справжня риба, ми б промили її у воді.
Можна під краном, а краще — помити в океані.
Звідки ти стільки знаєш про рибу?
Бо я люблю море,
і мав власний рибальський човен.
- Справді? - Так.
- Де він? - Продав.
- Чому? - Бо діти дорогі.
Тату.
Відкрийте рибу. Там ми знайдемо філе.
Це та частина, яку ми їмо.
Що це ви робите?
Потрошимо рибу.
А в мене русалка.
Бачу.
Тобто ми вже на етапі «даймо дітям погратися з ножами».
- Вони вчаться. - Так.
І ми обережні, мамо.
- І нам весело. - Весело.
Хочу знати, як далеко це поширилося.
ТЕЖ
Спитаєш сусіда далі?
ЯК У ГРІ «ТЕЛЕФОН»
Саме так, як у грі.
АГА!
1 ТИЖДЕНЬ
О котрій ви зазвичай починаєте пити?
О 23:00?
Скоріше, о 22:30.
О ні. Воно таке вже давно.
Це захопливо.
Ні.
Агов! Ні, не викидай.
- Що ти робиш? - Зберігаю.
Так.
Це кладемо сюди ось так.
Розкладаємо.
І коли висохне, у нас буде насіння помідорів.
- Що? - Я тебе кохаю.
Я знаю, бо я дивовижна.
Так, ти така.
П'ять кварталів. Усе те саме.
Дякую, Максе.
«Як ти?»
Поки що непогано. А ти?
ПОКИ НЕПОГАНО. А ТИ?
«Тримаюся».
«Чим ти заробляєш на життя, Джейсоне?»
Я інженер, Максе.
Наразі безробітний.
ДИТЯЧИЙ СТОМАТОЛОГ НА ПЕНСІЇ У ТВОЇХ ДІТЕЙ Є КАРІЄС?
Так, у моїх дітей є карієс.
Можеш прийти й полікувати?
У тебе є їжа?
Поки що вистачає.
А в тебе?
НІ!
Гаразд.
2 ТИЖНІ
ДОЩОВІ ЛЮДИ ПРИЙШЛИ ДУЖЕ СТРАШНИЙ ЧАС
Не малюй на вікнах, Рут.
Так.
Ти.
Мамо? Ти можеш?
Ні, це твоя черга.
Я мушу?
- Мусиш. - Так, мусиш.
Ходімо.
Ставай сюди.
Ходімо. Давай!
Давай.
Не катайся на самокаті в домі.
Воно йде аж звідси, а потім проходить…
Три, чотири, п'ять.
- Уно. Я виграла! - Дві однакові карти?
РІЗДВЯНІ ПРИКРАСИ
ПОПЕРЕДЖЕННЯ ПРО ВІДКЛЮЧЕННЯ
ЕННІ
Готові? Раз, два, три.
Ідеальна ялинка!
Дивіться, сусіди.
О, як гарно.
Різдво.
1 МІСЯЦЬ
Вона повернулася.
Хто повернувся?
Та, що гуляє під дощем.
Ти така дурна.
Вона приходить, коли йде дощ.
Я ж казала.
Замовкни.
Це…
Це, мабуть, просто тварина.
- У цьому салаті замало салату. - Не хочеш — я з'їм.
Скоро буде більше овочів. Просто ростуть довго.
- Можна пластівці? - Ні.
Ми їмо це. Не перебирайте.
- Я не голодна. - І я.
Тоді не їжте.
Я бачила когось на вулиці.
- І Ґрем теж. - Це був дощ. Вона бреше.
- Ні. - Брешеш.
- Ні! - Припиніть.
Іноді, якщо довго дивитися у вікно,
можна побачити те, чого немає.
Я бачила її. Гадаю, вона хоче поспілкуватися.
Ти не спілкувалася з кимось на вулиці, бо всі зачинені всередині.
Вибач.
Ру, вибач, що підвищив голос, але зараз не час для історій, гаразд?
Гаразд. Спробуймо бути трохи позитивнішими сьогодні.
- Так. - Так.
У мене сюрприз. Я спекла нам різдвяне печиво.
У нас закінчився цукор, тож довелося імпровізувати.
Напевно, вони несмачні.
Дякую. Я впевнений, що вони смачні.
- Дякую. - Будь ласка.
- Дякую. - Ще хочеш?
Ні, дякую.
Боже! Це дуже дивне Різдво.
Так, ми ж не зіпсуємо їм життя, правда?
Це залишить у них травму на все життя.
Ми робимо для них усе можливе. Це головне.
- І це вони запам'ятають. - Так.
Це буде далеким спогадом, а наші діти дуже стійкі.
Хочеш накуритися і подивитися «Літак президента»?
Перепрошую, що?
Я знайшов косяк на дні нашої шухляди для сексу.
У нас є така?
Там, де ми ховаємо лубрикант та іграшки, які купили на День святого Валентина?
- Так. У нас є шухляда для сексу. - Так.
Помахай. Видихай у димар.
- Вона чула? - Непомітно зайшла.
«Я зроблю все, щоб урятувати сім'ю».
«Не проси мене про те, чого я не можу дати».
Не цитуй фільм до початку. Ти ж знаєш, я це ненавиджу.
Так.
«Забирайся з мого літака!»
Чому ти знаєш цей фільм?
Це… Це класика, Енн.
Або можу ввімкнути «Енні», якщо хочеш.
Ні!
- Ні. Будь ласка, ні. - Ну.
Мені потрібен хоча б вечір без цих пісень.
Тоді «Літак президента».
Скільки зірок.
Небо швидко прояснюється, коли ніхто не користується світом.
Так, жодних літаків,
жодних гелікоптерів, жодного забруднення.
Цього місяця не треба турбуватися про іпотеку.
Так. О так.
Ще деякий час наші побачення будуть такими.
Тобі це подобається.
Так, дуже подобається.
Ні, це.
Це.
Ніби ти, як не дивно, щасливіший тут, з нами.
Як не дивно,
так і є.
Лише… трошки.
Нічого собі!
Ого.
Оце так.
Вона така гарна.
Велика дівчинка.
Щасти тобі.
Це тепер її світ.
Ми більше не керуємо цим кораблем.
Мамо! Тату! Швидше!
Санта прийшов!
- Що в тебе? - Пів яблука.
Половина яблука?
У мене вже є такий.
Ми сподівалися, що ти забудеш.
Що це?
Може, для гри в перукарню.
- Дякую. - Гаразд.
Це для вас обох.
Книжки про піаніно?
Так, про піаніно, яке бабуся вам купила,
і яке просто припадає пилом.
- Але я не хочу грати на піаніно. - Гаразд.
- Ґреме? - Ні.
- Ми спробували. - Клас.
Ґреме, знайди подарунок для мами.
Що? Що ви мені подарували?
Рідні мої, дякую вам.
Твій перший помідор.
Вони бачили, як він ріс, і хотіли тебе здивувати.
- Ти виростила, мамо. - Боже.
Це так мило.
Мені розрізати, щоб ми поділилися?
- Можеш з'їсти сама. - Так, давай.
Дуже смачно.
- Я плачу. - Так.
Мамо! Старенькій потрібна допомога!
Місіс Річардсон. Відведи їх у кімнату.
- Що відбувається? Тату! - Ходімо.
- Тату! Ні! - Ходімо. Давайте. Уперед.
З нею все буде добре?
Ні, люба. З нею не все добре.
Різдво закінчилося?
Так.
Це останні.
Вибач, Кесс.
Просто тримайся заради мене.
Дощик, дощик, іди геть
Приходь знов у інший день
Не хвилюйся, Кесс.
Дощик, дощик, іди
Допоможіть!
Що?
Там людина. Он вона!
- Що таке? - Відійди від вікна.
Чому?
Я їх бачила!
Мамо! Тату!
- Хто це? - Вони мертві.
- Це сусідка. - Впусти мене!
Вони мертві. Усі мертві.
Не показуйтесь їм!
Усе скінчено. Вони тут, і допомога не прийде.
- Сюзан. - Ніхто не прийде на допомогу!
- Ми не можемо допомогти. Вибач. - Допоможіть!
Ви мусите допомогти!
Ховайтеся.
Так, сімейна нарада. Прямо зараз.
- Я не знаю, на що дивлюся. - Я намагалася сказати.
Але та, кого я бачила, була доброю.
Не такою, як цієї ночі.
Що б ми там не побачили,
що б нас тут не тримало, воно не добре.
Послухай мене.
Я не дозволю, щоб із нами сталося щось погане.
Можна сьогодні спати з вами?
Так.
Обмежмо всі ознаки життя, видимі ззовні.
- Тоді закриємо вікна. - Особливо коли дощить.
Монстри існують?
Тепер так.
Не допомагає, Ґреме.
Заспокоймося, гаразд?
Гаразд, мамо.
Засинайте.
Що нам робити?
Виживати.
ЛІКІВ НЕМАЄ
Кессі? Ні. Кинь, Кессі!
Гей!
Пограєтеся з Кессі пізніше.
А зараз час фізкультури.
Мамо, тато знову хоче, щоб ми займалися фізрою.
- Тату! - Тату!
Здається, це ковпак димоходу. Він, мабуть, випав.
Так, тепер видно наскрізь.
Бачиш тріщини? Вони стали більші?
Чому в нашому димоході тріщини?
- У будинку структурні пошкодження. - Він на нас впаде?
- Сподіваюся, ні. - Ні.
Кому яке діло?
Може, ми виберемося через димар.
Занадто вузький. Моя вага зруйнує всю конструкцію.
А як Санта спускається димарем?
Я жартую. Дайте спробую піднятися.
Я найлегша, мене можна підняти на шовкових стрічках.
Я впораюся.
Наступи.
Повільно, гаразд?
- Бувайте. - Ні.
Боже.
Мені це не подобається.
Зачекайте, я бачу тріщини!
Не чіпай їх. Нічого не чіпай.
Ти мав рацію, тату. Я тут не пролізу.
Я тебе опущу, гаразд?
Чекай! Я хочу спробувати дещо.
Тільки будь обережна, гаразд?
Обережно! Повільніше.
Моя рука за межами будинку!
Мамо, погода змінюється.
Я відчуваю повітря і все таке.
Досить. Спускайся. Спускайте її.
- Обережно. - Давай.
Повільно. Ось так.
Майже.
Боже.
- Молодець. Усе гаразд? - Так.
Моя хоробра дівчинка. Я так пишаюся.
Що з Кессіді?
Ні.
О ні.
Кесс.
- Не рухай його. - Вибач, Кесс.
О, мій Кесс.
Це його серце.
Ліки закінчилися.
У нього було чудове життя.
- Чому ти так кажеш? - Тому що він дуже старий, любий.
Іноді, коли ти дуже старий, можеш сильно захворіти.
Відведи дітей у вітальню. Увімкни їм телевізор.
Гаразд, ходімо. Подивимося «Енні» у вітальні.
- Але, мамо, я хочу лишитися з Кессіді. - Я знаю.
Тож тримайся до завтра Що б не сталося
Затуліть вуха. Давайте співати.
Завтра, завтра
Я люблю тебе
Ти лише на день
Від мене
Ти вчинив правильно.
Так.
У мене тепер проблема.
Він не може тут залишитися.
Камін.
Ну, кремація, коли діти заснуть.
Так, це варіант.
Ще є морозильник.
Ми так не робитимемо.
Якщо все піде погано, дуже погано…
ми пошкодуємо, що не зробили.
Ти маєш цим зайнятися.
І я не хочу нічого про це знати.
Гаразд. Усе добре.
Так. Так, давай.
Усе гаразд, можеш узяти.
Так.
А що, як дурник має рацію?
Може, це й справді прибульці.
- Прибульці не можуть керувати дощем. - Ти цього не знаєш.
Хто б вони не були…
ми їхні в'язні.
Навіщо їм тримати нас тут вічно?
Чому?
Може, щоб покарати нас.
Схоже, це все сонце на сьогодні.
- Дощ. Ходімо. - Я у вітальню.
Ходімо. Ви знаєте, що робити.
Ходімо, Ру. Давай.
Рут, ходімо.
- Гей, що це? - Що?
- У чому річ? - Досить.
Гей, не роби цього.
- Досить. - Не роби цього.
Гаразд. Ходімо.
Моя рослина.
- Гей. - Пустіть.
Що ти робиш?
Не треба!
Я просто хотіла…
Усе добре. Гей, усе добре. Його нема.
Усе добре. Ти молодець. Ви всі молодці.
3 МІСЯЦІ
Я ще голодна.
- Ми економимо. - Але я маю їсти.
Я теж.
На.
- З'їж мою. - Ні!
Я хочу більше.
Тільки на сьогодні, будь ласка. Завтра я знову голодуватиму.
Припини! Припини негайно!
- Відійди! Дай гляну! - Усі голодні.
- Я теж голодна. - Дай подивитися.
- Я сказала ні. - Дай їй подивитися.
Ти теж хочеш подивитися? Добре.
Мамо! Що відбувається?
З нею все добре. Вона просто…
Гаразд.
Це колись закінчиться.
Ми переживемо це.
Ні.
Часу на це більше немає.
Час бути чесними.
- Ми помремо з голоду. Так. - Ні.
- Не кажи так. - Я не хочу бачити смерть дітей.
Я не хочу про це говорити.
Це вже відбувається.
Ні, ми житимемо.
Навіть краще. Ми процвітатимемо.
Я щось вигадаю.
Повір мені.
Ні. Не вигадаєш.
Усе скінчено.
Мамо, тату.
Ось, приготуйте.
- Я погано почистив? - Ні, ти все зробив правильно.
Іди сюди.
Ти ні в чому не винен, сину.
Куди ти?
Тягни.
Що далі?
Тепер чекаємо.
Так. Давай, бери.
Так.
Давай.
Усе добре. Усе гаразд.
Тягни!
Ні. Віддай дітям.
Ти не в собі. Ти кілька днів не їв.
Поїж, а тоді повертайся до роботи.
Лисиці їдять моркву?
Це не для лисиці.
Що таке?
- Риболовля в димарі. - Риболовля в димарі.
Обережно, гаряче.
Так, давайте.
Отже, сюди. Треба все це підняти.
Як тільки знімеш підкладку й чорнову підлогу,,
буде кілька сантиметрів ґрунту і бар'єр.
Я впораюся.
Дні зливалися в тижні. Тижні в місяці.
Люди не знали, скільки прибульці пробудуть тут.
Тож ховалися, щоб бути в безпеці.
Більшість голодували й померли.
Інші втратили надію і здалися.
Ще інші знайшли мету й продовжили жити.
Щасливчики знайшли одне одного.
Мені треба добриво.
Чорт, я щойно сходив.
Можемо зробити своє.
Як тобі? Досить непогано.
Досить непогано.
Давай.
Потрібне світло.
ХОЛОДНО! СІЧЕНЬ
ЛЮТИЙ
Зовнішній світ став дивним і небезпечним.
Усередині люди знаходили те, що їм потрібно, щоб вижити.
Усередині вони були вільні.
Як вони втратили пістолет?
Не знаю, люба.
- Забирайся з мого літака! - Забирайся з мого літака!
Так! Ура!
- Так! - Ура!
Так!
- Що? - Ні!
Ми знали, що це колись станеться.
Так, але музика все ще може бути.
П'ЯТЬ РОКІВ ПО ТОМУ
ҐРЕМ, 10,5 РОКІВ ҐРЕМ, 11 РОКІВ
ДОЩ
З ДНЕМ НАРОДЖЕННЯ, МАМО!
ДОЩ
Доброго ранку.
НЕ ШКОДЬ, АЛЕ Й НЕ ТЕРПИ
ПРИВІТ!
СЕРФІНГ
ПРОДАЄТЬСЯ ДІМ
Привіт, дощику.
Вчасно.
Що вам сьогодні, сер?
Як завжди, фейд? Боки й потилицю?
Я і не знав, яка ти дотепна.
Гей, Ґреме.
Готовий до нової стрижки?
Ого, що це?
Я зробив пастку автоматичною.
- Більше не рибалимо. - Це не риболовля.
Ми ж вирощуємо достатньо їжі, навіщо нам пастки?
Енн?
- Будинок тоне. - Будинок тоне.
Чудово. Прекрасно. Я хочу тобі дещо показати.
Ні, глянь. Стає гірше.
Ґрунт під будинком розмивається.
Так буває після п'яти років щоденних дощів.
Те, що нас тут замкнуло, не дає будинку зруйнуватися.
Я кажу, хай усе розвалиться.
Може, колись житимемо в невидимій коробці.
Це може бути круто. Поклич дітей. Я хочу щось показати.
Що?
Що скажете на це?
- Що? - Ну ж бо.
Боже мій.
- Чуєш? - Так. Чую.
Будь-чого можна досягти, доклавши трохи зусиль.
Так. Отакої.
Газу вистачить лише завести її кілька разів.
Вона таки на ходу.
Так?
Ну ж бо.
Так.
Скільки років?
- Так, шість. - Сім.
- Сім років! - Десь так.
Так, це багато роботи. Бачиш це?
Боже мій.
Так, багато роботи.
- Це марнування часу. - Що?
Що ти сказав?
Ні, це…
Ти збудував машину, яка ніколи нікуди не поїде, розумієш?
Як це назвати?
Хочеш зайнятися чимось корисним, допоможи поставити збирач роси.
Навіщо? У нас вже є їжа й вода.
Ми не можемо завжди на це покладатися. Так?
Скажи. Хіба можемо?
Електрики немає. Газу немає.
Нічого немає.
Але ми досі тут.
Ми досі тут.
Я тут. Ти тут.
Твоя сестра тут. Твоя мама тут.
Ми виживаємо, бо я борюся за нас.
І якщо одного дня, Ґреме, дощ припиниться, я буду до цього готовий.
Закінчив показувати свою дурну машину?
Так, Ґреме, закінчив.
Ґреме, годі тобі. Ґреме, зачекай.
Ґремові гіршає.
Їм обом гіршає.
Це не дитинство.
Думаєш, я про це не думаю?
Ти ніколи про це не говориш.
Я маю тут одне завдання.
Єдине завдання — зберегти вам усім життя.
Ми всі тут разом із тобою.
Це не лише твоя проблема,
яку ти маєш вирішити.
Діти сумують за батьком.
А я сумую за чоловіком.
Час допомогти зі збором води.
Закрийте штори. Ходімо.
Усі стають менш суворими щодо правил, особливо ти.
- Що? - Так.
Твої малюнки на горищі нас викривають, це треба припинити
- Ні. Не забирай це в мене. - Заберу.
- Жартуєш? Мамо. - Одна помилка, і ми ризикуємо всім.
Скільки ми ще ховатимемося? У чому сенс?
Ховайтеся.
Гаразд.
Іди.
Джейсоне.
Пістолет.
Я піду.
Ні. Залишайся.
Залишайся там.
Ґрем! Ні!
Що ти робиш? Тату, що ти робиш?
Припини!
Я майже вибрався. Я майже вийшов.
- Я майже вибрався. - Гаразд.
- Я міг… - Ти цілий?
Це солона вода.
Що? Гей.
- Ти ціла? Ні, зачекай. - Це морська вода.
Що?
Іди сюди. Відійди від вікна.
Гей, ви чуєте?
Дощ припинився.
Левіафан.
Кракен.
Русалки.
Подумай, тату.
Не досліджено 80 % дна океану
А якщо ці істоти не з космосу?
А якщо ці казки про морських істот правдиві?
Може, тому вони можуть контролювати дощ?
Вони не завойовують наш світ. Це їхній світ.
Це їхній дім.
Ні, це наш дім, і ти тут у безпеці. Я обіцяю.
Як скажеш.
Що…
Може, ти… відпочинеш від цього?
Це…
Займися чимось корисним.
Гаразд.
Подивися.
Усе вмирає.
Солона вода. Руті мала рацію.
Те створіння прийшло й отруїло ґрунт.
Те саме з питною водою. ЇЇ не можна використовувати.
От і все. Вони морять нас голодом, як і всіх інших.
Енн.
Ми їм тут не потрібні.
Чудово. І куди нам подітися?
У нас є нові брезенти для збору роси, це і зробимо.
- Пересадимо. Почнемо спочатку. - Ти ж казав. У нас немає води.
- Знову піде дощ. - Ти не знаєш.
Це не для тебе.
Гей.
Ти надто малий для цього.
Що ти нам постійно кажеш? Три хвилини без повітря.
Три дні без води.
Три тижні без їжі.
У нас три дні, перш ніж ми помремо без води.
До цього не дійде. У нас буде достатньо води, щоб вижити.
Просто менше, ніж раніше. Я розберуся.
А що буде, коли воно повернеться? Що тоді?
Я не знаю, Енн! Не знаю! Що мені робити? Стріляти в нього?
Прозрій. Ти думаєш, ми живі завдяки тобі?
Ми живі завдяки тріщині в димоході.
Ми не кращі за тих, хто помер. Нам просто пощастило!
Якщо ми не вийдемо з будинку, то помремо, і ти це знаєш!
Боже мій.
- Я хотіла допомогти. - Що таке?
Я не знаю, що сталося. Вибач.
- Сильно прокусив? - Рут, ти ціла?
- Рут. - Ні! Не вбивай його.
- Що відбувається? - Зачекай. Промиємо рану.
- Рут, що відбувається? - Не знаю. Вибач.
- Тату, з нею все буде добре? - Так.
Вона горить.
Інфекція поширюється.
Температура не спадає.
Треба щось робити.
Це остання наша вода. Вона їй потрібна.
Гей.
Обережно.
Потрібні антибіотики.
Джейсоне!
Ґреме! Допоможи!
Ходімо.
Тріщини.
Що ти робиш?
Будинок тоне.
Гляньте на це. Дивіться. Тріщина.
Джейсоне!
Бар'єр не глибокий.
- Бачиш? - Джейсон, поговори зі мною.
- Бачиш? - Що ти бачиш?
- Він змістився. Дай спробую. - Джейсон. Що?
Я можу знайти вихід.
Зупинись. Гей.
Так, там глибше. Ось.
Подивися на мене. Джейсоне.
- Ні. Досить. - Слухай.
- Ти казала, будинок тоне. Пам'ятаєш? - Годі.
- Зупинись на секунду. - Може, ще щось зміщується.
- Як тріщини в димоході. - Заспокойся.
Я мушу спробувати знайти. Знайти.
Що знайти?
- Бачиш? - Що?
Бачиш? Іди за тріщиною.
- Це наш порятунок. - Ні.
Ми маємо йти за тріщинами. Я маю знайти, куди веде тріщина.
Що ти робиш? Зупинись.
- Зупинися, Джейсоне! - Я можу!
Годі! Дай спробувати!
Я мушу!
Досить!
- Ти мусиш… - Ні!
Зупинись!
Пройшло.
Відійди!
Допоможіть.
Ось.
- Куди вона веде? - До головної каналізаційної труби.
Уся округа під'єднана.
Річардсони.
Він стоматолог.
- У нього є антибіотики. - Так.
- Я маю туди залізти. - Ти не влізеш.
Я просто розширю отвір.
Труба металева.
- Я мушу спробувати. - У нас немає часу.
Я пролізу.
Ні.
Це моє.
Перевірка.
Чую добре.
Знаєш, про що я думав?
Що «ніколи не спускай дружину в унітаз» мало бути в моїх весільних обітницях.
Трохи запізно для цього. Як гадаєш?
Будь обережна.
Буду.
І я принесу ліки для нашої дитини.
Гаразд.
Уперед.
Готова.
Енн, ти щось бачиш?
Нічого.
Я піду далі.
Зачекай.
Цегла хитається.
Гаразд, Анно, тобі слід повернутися.
- Мамо? - Енн?
- Ні. Будь ласка, ні. - Мамо, ти мене чуєш?
О ні.
Мамо! Мамо, повернися!
Енн!
Тату! Іди сюди!
Швидше! Тату, іди сюди.
Дивись. Іди сюди. Швидше.
- Дивись. Вона змогла. - Гей. Ти мене чуєш? Алло?
Гей, ти мене чуєш?
Так. Мамо, ти ціла?
Так, усе гаразд.
Це місіс Річардсон.
Приплив почався?
Схоже, цей будинок був затоплений роками.
У нас закінчився час.
Мамо, починається дощ.
Енн, починається дощ.
Енн, знайди ліки й тікай звідти!
Я не піду без цього.
Занадто пізно, Енн. Дощ уже тут.
Зачекай.
Містере Річардсон?
- Так! - Що?
- Так. - Що?
Гаразд.
Кліндаміцин.
- Азитроміцин. - Що це?
Антибіотики.
- Тетрациклін. Пеніцилін. - Антибіотики!
Добре, Енн, біжи! Біжи!
- Дивися! - Вилазь звідти! Негайно!
- Біжи! Давай! - Біжи!
- Дивіться! Я знайшла! - Біжи! Уходь!
Я внизу.
Джейсоне. Кидай стрічку! Піднімай мене!
Тримай.
Ти впораєшся.
Ось так. Добре. Відкрий рота. Ось так.
У нас є ліки, добре?
Відкрий і візьми. Добре, і вода.
Добре. Ось так.
Це має швидко подіяти.
Усе буде гаразд.
Молодець, доню. Давай.
Добре.
Енн, де пістолет?
Я його загубила.
Тепер воно прийде за нами.
Воно не знає, скільки нас тут.
Відведи дітей на горище і сховайся.
Я залишуся тут.
І Енн,
що б ти не почула,
прошу,
не виходь, поки йде дощ.
- Ти здаєшся. - Як раз навпаки.
Ви житимете. Усі. І ви житимете заради мене.
Це не життя, а виживання.
Цього більше недостатньо.
Ми знаємо, що вони можуть відчинити двері.
Якщо вони можуть зайти, ми можемо вийти.
Битимемося, якщо треба.
Ми не можемо з ними битися. Про що взагалі говориш?
Якщо є бодай найменший шанс утекти,
я ним скористаюся.
Він має рацію.
Наша сім'я розпадається, намагаючись вижити.
Тут для нас більше немає життя.
Ми повинні спробувати.
Ми маємо спробувати втекти, чого б це не коштувало.
Гаразд. Ми зробимо це разом і використаємо те, що маємо.
Що ми маємо?
Наш дім.
Відкриймо вікна. Досить ховатися.
Хай заходять.
Ми зробимо все, щоб вибратися звідси.
Гей. Можеш узяти це?
Тепер ми заманимо їх у пастку.
Ґреме, ти відстежиш істоту.
Рут, ти закинеш вудку.
Енн, ти заманиш її до мене, а я закину гачок.
Ми її підчепимо, а тоді втечемо.
Вони загнали нас сюди, думаючи, що це нас уб'є.
Сьогодні наш останній день у цьому домі.
Ходімо на риболовлю.
Бережіть себе.
Рут!
- Ти ціла? - Так!
Ґреме!
Де тато?
Джейсоне!
Я живий!
Воно тут!
Звідки воно йде?
Воно зникло.
Воно всередині!
Мамо, ховайся! Воно в будинку!
Тату! Воно йде до тебе!
Де ти?
Я не можу стріляти!
Енн! Підпалюй!
Зараз!
Повертається!
Попався.
Тату!
- Тату! - Ні!
- Джейсон! - Тату!
Джейсоне!
Треба йти! Ходімо!
Ходімо, тату! Ходімо!
Швидше! Ходімо!
Вода піднімається надто швидко! Треба на горище!
Де гарпун?
Я промахнувся. Він на кухні.
Забудь, ходімо!
Я дістану його!
Зустрінемося нагорі.
Іди.
Обережно!
Швидше! Вперед!
- Швидше! - Вперед!
Давай! Біжіть!
- Давай! - Біжіть!
Швидше!
Рут, спробуй вікно. Тату!
Ну ж бо!
- Скоріш! - Гачок!
Ходімо.
Я цілий.
Нам нікуди йти.
- Заряди! Швидко! - Гаразд.
Тримай.
Рут, закидай волосінь.
Треба знайти стрічку.
Занадто темно!
Тримаймося разом!
Дихайте! Глибокий вдих!
Будинок спускає воду!
Я не втримуюся!
Ґреме!
Ідіть! Швидше!
Відчини двері, або я тебе випатраю!
Джейсоне, будинок руйнується!
Випусти нас!
Не відчинити.
Відчиняй!
Тату, досить!
Якщо ти його вб'єш, ми ніколи не вийдемо!
Я намагалася сказати, але та, кого я бачила, була доброю.
- Воно не добре. - Вона хоче спілкуватися.
- Це їхній дім. - Ні, це наш дім.
У мене одне завдання. Зберегти вам життя.
Це не лише твоя проблема.
Ми виживаємо, бо я за нас борюся.
Ти купив пістолет? Що робитимемо, коли воно повернеться?
Не знаю! Застрелимо?
Ні! Не вбивай його!
Мамо, тату?!
Не відходьте.
Рут!
Стій!
Усі пам'ятають, де були, коли дощ припинився.
Це був вівторок, ще не літо.
Уперше за багато років
моя сім'я відчула надію.
ЛОВИ МИТЬ
Зрештою, акт милосердя звільнив нас.
Ми проявили його до них, а вони проявили його до нас.
Ми їх більше не бачили, але думаємо, що вони ще там.
Зрештою, це теж їхній дім.
Куди?
Піднімай вітрило!
Ми з батьками і братом вирушили на пошуки нового дому.
КЕССІДІ
Багато років ми почувалися самотніми.
Після дощу
ми зрозуміли, що це не так.
Мене хтось чує?
Є ще живі?
ДЕНЬ 1
Алло?
Переклад субтитрів: Наталія Базилевська