Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Den röda. Nu spelar den in. Hej.
Hallå.
Man kan zooma in och ut.
Och med den här ställer man in skärpan.
Jag håller på att fixa frukost.
Karen gör frukost.
Och här har vi vår lilla Moriah.
Moriah är åtta veckor gammal.
Moriah föddes under ett åskoväder.
Det var blixtar, dunder… Hon hade så mycket energi runt sig.
Hennes lungor dånade som åska.
18 MAJ 1997
Det hjälpte henne säkert som idrottare att hon tränade upp sina lungor.
Så många värdefulla stunder.
-Ja, jättemånga. -Ja.
Det var underbart att se henne födas, och se henne ta sina första andetag.
Nu sitter hon. Det är i princip första gången.
Vad hon lär sig.
Man såg hur hon glittrade redan då.
Hej, jag ser dig.
Sådär, ja.
Få se när du rider.
Det kändes som att jag känt henne för alltid.
Hon kändes så bekant.
Hon är glad ändå.
Hallå.
Men när hon var bara några dagar gammal
satt jag på soffan och lyssnade på Shawn Colvin.
Texten fick mig att känna att hon skulle lämna mig en vacker dag.
Första gången Moriah åker skidor.
Här kommer de.
Här kommer Moriah.
Hur går det?
-Bra. -Har du kul?
-Ja. -Härligt!
Det är märkligt när man tänker tillbaka,
för på nåt sätt visste hennes kropp eller själ
att hon skulle få mindre tid än de flesta andra.
Och därför var hon…
Kanske var det därför hon hade så bråttom med allt.
Fem, fyra, tre, två, ett!
Snyggt, Mo.
Hon verkar inte dra ner på tempot.
En otrolig insats av Moriah Wilson som vet exakt vart hon ska.
Det ser så lätt ut för henne. Hon tränar hårt och mycket.
Den här typen av förhållanden är hon van vid.
Här kommer Moriah Wilson,
vinnaren av första rundan av Life Time Grand Prix 2022.
-Kör! -Kom igen, Mo!
Hon var verkligen en oslipad diamant.
Hon var en extraordinär atlet.
Hon visste att hon skulle lyckas.
Och det enda hon såg var möjligheter.
Larmcentralen i Austin.
En kompis bor hos mig, och jag hittade henne nu
liggande på badrumsgolvet, och det är blod överallt.
Det är jobbigt att tänka på det.
-Vad heter du? -Caitlin.
-Är du hos henne nu, Caitlin? -Ja, det är jag.
-Är hon vaken? -Nej.
Hon har blod i hela ansiktet och på bakhuvudet.
-Andas hon? -Hon…
Nej.
Jag skickar hjälp på en gång, och så ska jag berätta vad du ska göra.
Okej.
Lägg henne med ryggen mot golvet.
Placera nedre delen av handflatan på hennes bröstben och den andra ovanpå.
Ja.
Sen trycker du till hårt minst två gånger i sekunden, fem centimeter nedåt.
Räkna högt så räknar jag med dig.
Ett, två, tre,
fyra, fem, sex…
Jättebra.
Fortsätt så. Hjälp är på väg, så fort de kan. Fortsätt.
…13, 14, 15, 16, 17.
Fortsätt så. Snart kommer det in en polis.
Lämna henne inte, utan fortsätt.
Nej, då. Två, tre… Nu hör jag dem.
Vad bra. Fortsätt som du gör. Lämna henne inte. De kommer in.
Det är huset längst in. De måste gå in hit.
26, 27, 28, 29… Kom!
Fortsätt, Caitlin. Sluta inte. Du är jätteduktig. Fortsätt så.
Ska jag sluta? Jag vet inte vad som har hänt.
-Är polisen där, Caitlin? -Ja.
Ja, polisen är här nu.
Hon bor inte här.
Hon var med vår kompis Colin.
-Vad heter Colin i efternamn? -Strickland.
Jag förstod inte alls
varför de inte tog med henne till sjukhus.
-Vad heter hon? -Hon heter Moriah.
Det är hennes andranamn, hon heter Anna i förnamn.
Till slut frågade jag polisen som förhörde mig.
"Varför tar det så lång tid att få in henne i ambulansen?"
"Hon behöver ju hjälp."
Och då sa han nåt i stil med…
"Din kompis klarade sig inte."
För två år sen idag, den 12 maj…
…2022…
MORIAHS MAMMA
…var jag här ute och la ut kartong, för att få bort gräset
för att få lite större odlingsyta.
För Moriah skulle flytta hem.
Sen tittade jag bort mot uppfarten och fick syn på en polisbil.
Då frågade han mig…
"Känner du Anna Wilson?"
"Ja, det är min dotter. Mår hon bra?"
Då sa han: "Nej, hon har gått bort."
TILL MINNE AV ANNA MORIAH WILSON, 18 MAJ 1996
Och det…gick inte ihop.
Det gör det fortfarande inte.
-Nej, det gör det inte. -Vi bara…
Vissa saker…
…kommer vi aldrig att begripa. Det finns ingen bra förklaring.
Jag var hemma.
Plötsligt ringde det. Det var den tjänstgörande inspektören.
Han nämnde bara kort att det hade skett ett mord.
"En person har skjutits och vi har ingen misstänkt."
Sätt dig här på den här stolen.
Det kommer en polisassistent strax.
Det här var den första mordutredningen jag ansvarade för.
Jag var absolut nervös. Jag visste inte vad som skulle hända.
När hon kom, sa hon att hon hade pratat med nån?
Sa hon nåt om sina planer? "Just det, jag pratade med…"
-Bara Colin. -Okej.
Hon känner ingen mer här. Hon har inte varit här så länge.
Det var andra gången hon var i Austin.
Kollegan hade redan berättat hur det såg ut på platsen.
Att det inte fanns några tecken på inbrott.
Det var ingen oreda som tydde på att det hade varit nåt bråk.
Vi måste kolla om du har krutstänk på händerna.
Okej.
Jag förstod att jag blev förhörd för att jag kunde vara gärningspersonen.
Man svabbar kinden med en liten DNA-pinne, bara.
På insidan av kinden.
De tog DNA-prov, kontrollerade mina händer,
tog bilder på mig
och till slut fick jag tvätta händerna.
När jag tvättade händerna där på polisstationen
såg jag hur hennes…
…blod rann ner i handfatet.
Jag minns…
Jag minns väldigt väl att jag…
…ville ha tillbaka det.
Har de tagit med henne därifrån?
Våra brottsplatsutredare är fortfarande på plats.
De går igenom allt.
-Så hon ligger kvar där? -Ja, just nu gör hon det.
Vi vill se till att göra allt på rätt sätt.
-Jag fattar det, men hon är ju helt ensam. -Jag vet.
Okej.
-Men de lämnar henne inte där? -Nej.
-Hon kommer inte att vara ensam? -Nej, inte alls.
Innan vi går vidare vill jag att du berättar hur du träffade familjen Wilson.
Vem träffade du först? Du träffade ju de andra innan Mo.
Ja, precis.
Jag…
Jag tar om det. Jag ska tänka.
Just det.
Efter pandemin flyttade jag upp till Vermont över sommaren.
Jag var med och drev ett litet bed and breakfast i East Burke.
Jag kände ingen i Vermont,
så jag anmälde mig till en massa cykelklubbar för kvinnor och såna saker.
Jag kom in i ett fantastiskt gäng,
och blev ombedd att sköta sociala medier under cykelloppet Rooted Vermont.
Den enda gången vi såg Moriah tävla var i Rooted-loppet.
Vi var där och hejade på, och då träffade vi på en tjej.
Jag undrade vem de hejade på.
"Vår dotter Moriah". "Det kan inte vara sant", tänkte jag.
"Är det sant? Hon är ju min favorit."
Men det fick jag inte säga, för jag skulle ju vara opartisk.
Här kommer Moriah Wilson.
Hon kniper en tredjeplats.
TREA 4 TIMMAR OCH 21 MINUTER, 132 KM
Cash berättar att hon har ett värdshus i East Burke.
Det var en sån där stund när allt kändes rätt.
"Det här var menat att hända." Jag ska vara här i Vermont.
Jag ska träffa den här familjen och vara med om det här.
Vi berättar för Moriah om Cash, och de träffas senare den hösten.
Hon var med i ett lopp som hette Big Sugar.
Det var nästan 180 km långt.
Själv cyklade jag 80 km-banan.
Jag gick i mål, och bara tio minuter senare hörde jag:
"Vinnare är Moriah Wilson."
Hon hade cyklat dubbelt så långt som jag på samma tid.
ETTA 5 TIMMAR OCH 30 MINUTER, 167 KM
De blev som systrar, jättesnabbt.
De hittade varann på en gång och blev vänner direkt.
Det kändes väldigt fint att ha fått en kompis på ett nytt ställe.
Mo Wilson kör runt mig.
Det här är 14:e varvet för henne.
Det var väldigt inspirerande att bevittna hennes framgång.
Hon var tävlingsinriktad, atletisk och hade det där drivet.
Redan väldigt tidigt visade Moriah att hon ville idrotta.
Hon var väldigt målinriktad.
Gick det dåligt så blev hon jätteupprörd och ville träna ännu mer.
Vi åkte mycket skidor.
Hallå!
-Hur går det, älskling? -Bra.
Jag minns första skidtävlingen hon var på.
Hon tittade på dem som stod på pallen.
Hon hade en blick som sa: "Där uppe ska jag stå."
Hon skrev en del om det i sin dagbok.
"Jag blir så inspirerad av OS och vill så gärna vara med."
"Det ska jag vara en vacker dag."
Moriah åker skidor.
Jag känner mig så galet stark.
I höst ska jag jobba hårdast av alla på Burke Mountain Academy.
Det är jag säker på.
Burke Mountain Academy grundades 1970.
De var först i landet med
att kombinera skidåkning och skola på schemat.
Ett av de krav de ställde var att man satsade på en karriär på OS-nivå.
Det var hennes dröm, mycket på grund av vår pappa
som satsade på det, men föll precis på mållinjen.
Moriah, första försöket.
Jag ska göra allt jag kan för att bli den bästa skidåkaren.
Jag ska kämpa mer än alla andra för att ta mig till toppen.
Åh, nej.
Skador var en stor anledning till varför hon inte lyckades.
Hon drog av främre korsbandet i high school, och sen ytterligare en gång.
Hon älskade att åka skidor, så det var nog väldigt svårt att sluta.
Men hon visste att det var kört, att skidkarriären var över.
Jag hade cyklat mycket tillsammans med familjen under uppväxten
och sen upptäckte jag att terrängcykling fanns.
Så då köpte jag en terrängcykel.
Hon var fast besluten att bli professionell cyklist,
och jag uppmuntrade henne att satsa på det.
Kom igen, Mo!
Kämpa, Mo! Det här fixar du!
Bra, Mo!
Kör hårt, Mo!
Grejen med cykellopp är att bara en kan vinna.
Och om det står 3 000 deltagare vid startlinjen
har man en chans på 3 000 att vinna.
Snyggt, Mo!
Sannolikheten att man tar hem ett cykellopp är väldigt liten.
Så att Mo alltid hamnade på prispallen…
Det var otroligt.
Här har vi vinnaren i damklassen, Moriah Wilson!
En applåd för Mo!
Jag pratade med en kompis som sa: "Har du hört talas om Moriah Wilson?"
"Henne måste du ha koll på."
"Hon kommer att dominera cykelsporten under väldigt lång tid."
Under två år vann hon sex-sju lopp.
Och det handlade inte om minuter, utan om timmar.
Mästarinnan är här!
Här har ni Moriah Wilson!
Bra, Mo!
Wilson utklassar dem.
Vilken imponerande insats.
ETTA 5 TIMMAR OCH 9 MINUTER, 16 MIL
Vi hördes av i början av 2022.
Hon bara: "Jag kommer till Austin."
"Om två dagar." Och jag bara: "Va?!"
Hon kom och bodde hos mig ett par veckor medan hon var i stan.
Vi jobbade ihop och åt alla måltider ihop.
Det utvecklades till en fantastiskt fin vänskap.
12 MAJ 2022 EN DAG EFTER MORDET
När det här fallet kom in visste jag bara
att det handlade om en ung kvinna som mördats,
och att hon höll på mycket med cykling.
Då hade jag ingen aning om vem Moriah var.
Guillermo är en väldigt intensiv person.
Och vid den här typen av fall
är det lätt att man känner mycket press, om man har fallenhet för det.
Och det har han.
-Du då? -Nej.
Det här var det stora fallet som alla jobbade med.
Det var svårt att ta in, för ingen förstod varför någon skulle vilja döda henne.
Finns det nån cykel där?
Hon sa att den brukar stå vid dörren.
Ingen cykel.
Det framstod som att det kunde handla om ett inbrott.
Men ju mer vi grävde i det,
desto mer kändes det som att det handlade om nåt annat.
Jag behövde mer och satte igång direkt.
Jag försökte avgöra vad vi behövde följa upp.
De flesta har övervakningskameror ute.
Och alla har ju telefon.
Den otroliga mängden digital bevisning är överväldigande.
Förutom mig känner hon bara Colin Strickland.
Och de skulle träffas ikväll.
Bor han kvar i Austin?
-Ja, han bor i Austin. -Okej.
Colin Strickland var den sista som hade träffat Moriah.
Så jag ville prata med Colin och få reda på mer.
Jag och min kollega åkte dit och presenterade oss.
-Vi söker mr Strickland. -Ja, det är jag.
-Är det Colin du heter? -Ja.
Känner du Anna?
Mo?
-Anna Mo? -Ja.
-Hon kallas Mo. -Nej.
Monique… Monic…
Wilson i efternamn.
-Hon är terrängcyklist. -Jaha.
-Ja, det gör jag. -Okej...
Det här är ingen lätt information att meddela.
Hon gick bort igår kväll.
Hur gick det till?
Det är en pågående utredning,
men det utreds som mord.
Oj… Okej.
-Klarar du dig? -Ja, det är lugnt.
Min första tanke var…
"Du var på dejt med henne kvällen innan."
"Du dödade mordoffret. Du dödade Moriah Wilson."
Jag träffade Mo första gången 2017.
Jag var i Burke i Vermont med en kompis. Vi cyklade mountainbike där.
George sa: "Mo kommer också."
"Kul! Kan hon hålla vårt tempo?"
Då sa George: "Det blir inga problem."
Det är inte ofta man träffar nån som kan hålla samma tempo.
Jag gillade att hon var så stark, men inte på ett skrytsamt sätt.
Hon var bara sig själv och var inte rädd för att visa hur stark hon var.
Jag var hennes första riktiga pojkvän.
Jag gillade att hon var tystlåten och reserverad, för det är inte jag.
Hon var ganska introvert av sig.
Hon tänkte mycket, men sa inte alltid vad hon tänkte för nåt.
Vi växte båda upp i Vermont och gick Dartmouth,
så vi hade väldigt mycket gemensamt.
Gunnar och Moriah började dejta under hennes andra år.
Han var klar på college då.
Jag var i en övergångsperiod och hade tagit examen ett par år tidigare.
Jag sökte jobb i Kalifornien.
Men sen behövde vi ändå ha distansförhållande i nästan två år.
Jag var väldigt säker på saker och ting då.
I oktober 2020 flyttade vi till Mill Valley, nära San Francisco.
Det var väldigt spännande alltihop.
Det kändes roligt att få bo i samma stad.
Vi gjorde resan tillsammans, och det kändes rätt.
Hon var väldigt fokuserad på cyklingen,
och att vara snabb och vältränad,
så vi tappade en hel del av den där romantiska gnistan.
Det var tufft för oss båda.
Jag minns att hon sa att hon älskade cyklingen mer,
och all hon fick den kärlek och bekräftelse hon behövde
från cyklingen.
Det avgjorde saken för mig.
Jag och Moriah träffades i Dartmouth. Vi kom varann mycket nära i skolan.
Jag flyttade till San Francisco när min pojkvän och jag gjort slut,
och jag kände att jag behövde nåt annat.
-Skål! -Skål!
Glad alla hjärtans dag!
Vi flyttade ihop i januari 2022.
Hon förstod hur jag hade det, och jag förstod hur hon hade det.
Vi behövde lära oss att klara oss själva, och komma på vad vi var på jakt efter.
Hon sa att hon behövde dejta andra killar. "Det har jag aldrig gjort."
Hon drogs till framgångsrika personer. Hon ville lära sig av dem.
Du kan slå dig ner här.
Gårdagen… Berätta vad som hände igår.
Mo sa att Cash skulle iväg på nåt med några vänner.
Då föreslog jag att vi kunde bada.
Hon var ju i stan, och hon är lite av en ensamvarg, så jag ville bara…
Jag tänkte att vi kunde snacka lite och ha kul.
Colin och jag kände varann från cyklingen i Austin.
Jag är journalist. Jag skriver om friluftsliv, sport och såna saker.
Jag har skrivit om honom.
Nu är vi utanför ett garage i Austin i Texas
hos 2019 års vinnare av Dirty Kanza, Colin Strickland.
-Hej, Colin. -Hej, Ian.
-Läget? -Hur är det?
-Välkommen till mitt garage. -Ja, det här var…
-Du har mycket grejer. -Det har jag.
Var ska vi börja?
Colin Strickland satsade allt på terrängcyklingen
och på att bli bäst i världen.
Han låg i framkant när det gällde att fixa sponsorer
och kunna leva på sitt eget varumärke genom sociala medier.
Jag kan berätta vad jag har gjort på min ABLE.
Det är det senaste jag gjort.
Växel, upp och ner.
Jag minns att Moriah sa att hon tränat tillsammans med Colin Strickland.
Jag förstod att jag borde veta vem han var.
-Du är delstatsmästare i Texas. -Ja, det stämmer.
Jag visste att han hade manipulerat kvinnor tidigare.
Jag hade koll på de sakerna.
Jag träffade Moriah på Rebecca's Private Idaho, där hon vann överlägset.
Vi pratade lite kort under tävlingen.
Efteråt frågade jag om hon ville gå ut och ta en öl.
Jag hade flickvän. Det var inget flirtande alls.
Vi pratade bara om hennes karriär.
Jag sa att hon skulle vinna massor av tävlingar.
Jag kände attraktion, men jag ville bara hjälpa henne.
Just då hade det inte alls passat att börja dejta.
På tävlingarna verkade det inte som att han hade tjej.
Han sa inget om henne och tog aldrig med henne.
Det var lite som ett skämt.
"Vem är Kaitlin?"
"Jaha, det var hon som stod bredvid Colin som han inte presenterade."
Jag minns att jag hörde talas om Colin efter den där tävlingen, då Moriah sa:
"Jag träffade Colin Strickland och han ska hjälpa mig att få sponsorer."
Herrcyklister intresserar fler och lockar fler sponsorer,
och kan hjälpa damcyklister, oavsett motiv.
Mo ville åka på en tävling i Texas mot slutet av 2021.
Jag anmälde mig, men sen blev det inställt.
Hon frågade om jag ville åka ändå, men det ville jag inte.
Hon såg fram emot att träffa Colin i Texas.
Att det kanske kunde bli nåt mer än bara vänskap.
Moriah och jag var enbart vänner då.
Jag och min flickvän Kaitlin var på väg hem från Bentonville
och vi gjorde slut under bilresan.
Jag förklarade att jag inte kände nåt längre.
Vi bråkade faktiskt inte.
Vi hade så mycket gemensamt.
Några dagar senare skrev Moriah till mig:
"Jag ska till en kompis i Austin en vecka. Jag ska jobba på distans."
Kaitlin sov i ett annat rum, och vi hade verkligen gjort slut.
Vi var inte ihop längre.
Jag kände att jag behövde stänga den dörren helt.
Det var så jag kände. Jag ville att hon skulle bli arg på mig.
Jag dejtade Moriah under den veckan hon var i Austin.
Colin hade tagit en "paus" med Kaitlin,
men hon bodde kvar i huset och sov i ett annat rum.
Moriah och Colin började umgås
och blev mer intima med varann under den här perioden.
Jag varnade henne för Colin, men inte så…
Jag tänkte ju inte att han skulle göra henne illa.
Vet du om Mo eller Cash hade nåt vapen?
Det tror jag inte, men…
Okej. Äger du nåt vapen? Har de sagt nåt om…
Jag har faktiskt…
Jag köpte en pistol i höstas, men jag har aldrig använt den.
Vad var det för vapen?
9 millimeter.
Han sa att han ägde en 9 mm-pistol.
De hylsor som hittades på brottsplatsen var 9 mm-hylsor.
Den ligger i sin väska och är oanvänd.
-Jag har inte haft tid. -Okej.
Hon skickade en bild på sig på cykeln.
-Är det där Mo? -Ja, det är Mo.
Det här låter ju konstigt, men jag har skrivit ett annat namn.
Varför ändrade du hennes namn?
Kaitlin har tittat i min telefon tidigare, och jag ville inte…
Jag ville inte att det skulle…
-Sånt kan dra igång bråk. -Exakt.
Kaitlin visste mina lösenord och hade tillgång till mina konton.
Hon var inne i min telefon och läste allt.
Hon hade blockerat ett gäng kontakter.
Hon kunde ta reda på allt om hon ville.
DET VAR JÄTTEROLIGT ATT VISA DIG RUNT I AUSTIN OCH ANDRA STÄLLEN I TEXAS.
DU ÄR OERHÖRT DUKTIG OCH SMART. EN ROLIG OCH UNDERBAR PERSON.
När jag var med Colin märkte jag att jag smälte av hans kärleksfulla ord.
Det fick mig att känna mig trygg.
Att jag var viktig och värdefull.
Jag gillar honom nog mer än jag vill erkänna.
Jag är orolig för att han inte känner likadant.
Hon visste inte riktigt vilken typ av relation de hade.
Han försvann och drog sig undan,
både i vänskapen och kärleksrelationen,
och hörde inte av sig så mycket.
Jag vill veta vad han känner innan jag blottar mig.
Det är så svårt att förstå hur han tänker.
Jag är jätterädd för att berätta vad jag känner och få ett nej.
Det hände ofta att vi inte kunde prata i telefon.
Och om hon snabbt behövde få råd om nåt,
så sa jag: "Skicka ett röstmeddelande."
Hallå. Jag kom till Arkansas igår.
Jag har inte haft nån att hänga med.
Colin har inte hört av sig alls. Fullständig radiotystnad.
Har du sett honom nåt i Austin?
Vi har inte hörts av alls, förrän jag skrev till honom idag.
Men mitt sms gick inte fram.
Han kanske tror att jag inte är intresserad eller nåt.
Jag vet inte.
Okej, igår kväll…
Jag var på Meteor på happy hour, och vem får jag syn på då?
Colin och Kaitlin och några till.
Till slut kom Colin fram till mig, och vi kramades.
Han sa inte så mycket. Mest bara… "Vad roligt att se dig."
Jag vet inte. Det är jättekonstigt.
Och sen dess har han inte hört av sig.
Jag skulle behöva ett avslut.
Jag vet inte hur jag ska få det. Det är fest ikväll, då ses vi säkert.
Men om Kaitlin är där lär han inte vilja prata med mig.
Det känns jobbigt.
Mo kommer att tas med till rättsläkaren.
Man kommer att göra en fullständig obduktion.
Så jag undrar, är du helt säker på…
…att ni inte hade sex?
Det hade vi inte. Vi har inte gjort nåt sånt.
-Okej. -Vi kysstes inte ens.
Okej.
-Jag vill bara fråga innan obduktionen. -Jag fattar det.
De kommer ju att kolla allt.
-Ja. -Så…
Jag fattar det.
-Men inget sånt. -Okej.
Colin hade svårt att bestämma sig för om han ville ha ett förhållande eller inte.
Men han visste att Kaitlin var en omtänksam person.
Hon var väldigt hjälpsam, det var nog viktigt för honom.
Colin försökte få igång verksamheten med att sälja Spartan-husvagnar.
Kaitlin var väldigt insatt i ekonomi och visste hur man skulle göra.
Hon tog hand om en stor del av det administrativa
och lät Colin fokusera på andra saker som cykelkarriären och sånt.
Som jag såg det hade Moriah och jag avslutat vår relation.
Jag var inte riktigt med, jag var lite utbränd.
Hon behövde få fortsätta och såg fram emot det, och det var ju toppen.
Men jag kände inte att jag kunde finnas där för henne.
Hon skulle bli landets bästa cyklist, utan tvekan.
Jag skulle bara hamna i vägen.
Kaitlin ville inte separera. Hon gillade att leva med mig.
Det har hänt mycket de senaste veckorna.
Jag mådde jättedåligt för allt med Colin förra veckan.
Sen hördes vi av i fredags och jag blev verkligen lättad av det.
Det märks att vi inte kommer överens, och det gör inget.
Det rensade luften och nu förstår jag honom bättre.
Jag har tänkt på en del andra killar de senaste dagarna,
och det har känts roligt.
Här kommer hon!
-Snyggt, Mo! -Bra, Mo!
-Mo Wilson! -Ja!
Här har vi mästaren i damklassen, ingen tvekan om den saken.
Mo Wilson krossar allt motstånd i Belgian Waffle Ride.
Grattis!
-Vilken insats, återigen! -Tack.
Vad blir det nu? Vad ska du vinna härnäst?
Nästa terränglopp blir Gravel Locos.
Moriah skulle åka ner till Austin och vara med i Gravel Locos-loppet.
MORGONEN PÅ MORDDAGEN 11 MAJ 2022
Mo kom ett par dagar före loppet.
Det var jätteroligt att ha henne där.
Jag gjorde kaffe.
Vi umgicks bara.
Jag filmade lite och skickade ett meddelande till Karen.
Vinka nu.
Välkommen till värmen i Texas!
-Ta hand om dig. Kör hårt. -Tack.
-Hej då. -Hej då.
Det där sms:et, ja.
Moriah skulle ut och träna ensam.
Cash skickade det och skrev:
"Din dotter har det bra här hos mig."
Det har känts så fel att jag skickade det där sms:et.
Tänk att jag sa till hennes mamma att hon var i goda händer,
och så kunde jag inte skydda henne.
Mo skickade ett meddelande senare och skrev:
"Bara så att du vet så ska jag bada och äta middag med Colin ikväll."
Jag frågade Mo om hon ville följa med och bada.
"Ja, det låter bra."
Jag plockade upp henne och vi åkte till Deep Eddy.
Vi gick till Pool Burger och köpte dricka och burgare.
Vi pratade om våra cykelkarriärer
och varför vi höll på med cykling. Vad det var för mening med det.
Kaitlin ringde medan vi satt där, men jag svarade inte.
Sen körde jag hem Moriah ända till huset.
"Då ses vi imorgon på middagen innan loppet."
Det var sista gången jag såg henne.
Jag har funderat mycket på vem jag är som person,
och vem jag vill vara.
Jag vill vara den som andra bara måste säga gott om.
Jag vill vara den som hjälper andra upp när de faller.
Den som finns där när de behöver stöd,
uppmuntran och förståelse.
Jag vill vara den som får andra att le.
Jag vill vara den
som fyller sinnena och tankarna med saker som betyder nåt.
Karen ringde, och jag var så nervös inför det samtalet.
Karen sa… "Cash, jag älskar dig så mycket."
Det behövde jag verkligen höra, för jag kände mig
så otillräcklig och skyldig.
Och sa… "Om jag bara hade kommit hem tidigare."
"Om jag inte hade gått på den där middagen."
"Om jag hade tvingat med henne"…
Det fanns så många "tänk om"-tankar
som bara gick runt i skallen på mig.
Vad kunde jag ha gjort annorlunda för att hjälpa henne?
Jag hade två missade samtal från pappa, och ett sms: "Ring så fort du kan".
Och jag tror att Karen också hade ringt, innan samtalen från pappa.
Det var illa. Det förstod jag att det var. Nånting hade hänt.
Jag var på Hawaii med familjen.
Så ringde telefonen, och det var Gunnar.
Jag kommer aldrig att glömma när han sa…
"Moriah dog idag."
Min man hade lagt vår dotter, och jag bara bröt ihop på golvet och grät.
Jag har aldrig gråtit så förut.
Min man bara: "Herregud, mår du bra?"
"Nej, det gör jag inte."
"Moriah har blivit skjuten."
"Hon lämnades ensam att dö."
Det känns som att hon dog precis när hon var på väg att öppna sig för världen.
Hon hade precis börjat förstå vad som var viktigt för henne, och…
Hon hade lärt sig att våga öppna sig för andra.
MORDROTELN
Jag hade precis gått på mitt skift och hörde om mordet kvällen innan.
Vid mord brukar vi sätta in alla resurser.
Inspektör Spitler var där. Han höll på att förhöra Colin Strickland.
I vårt konferensrum har vi en skärm där vi kan övervaka förhöret.
Jag hörde vad han sa och kunde kolla upp det.
En av utredarna hittade en film från en rörelsestyrd övervakningskamera
från en bakgata nära Cashs bostad.
På filmen såg vi en svart SUV med kromade fönsterramar, med takräcke
och en cykelhållare monterad bakpå.
Klockan 20.37 ser man hur bromsljusen tänds,
vilket tyder på att den bromsar in eller stannar
precis vid trappan upp till ytterdörren.
En av de andra utredarna kom på att precis en sån bil
stod på uppfarten när de var hemma hos Colin.
Vi berättade det för inspektör Spitler, så det tog han upp i förhöret.
Colin hade sagt att han skjutsade Moriah på sin motorcykel som stod på uppfarten.
Så jag frågade om Jeepen. "Vem äger den svarta Jeepen?"
"Min flickvän. Kaitlin Armstrong."
Sa Kaitlin nåt när hon kom hem sen? Vad hon hade gjort eller var hon varit?
Jag frågade inte. Jag höll på och grejade i garaget.
Jag gjorde i ordning cyklarna inför loppet.
Polisen gjorde husrannsakan hemma hos Colin Strickland.
Där hittade de ett par pistoler.
-Har du fler vapen hemma? -Jag har två pistoler.
-Två pistoler? -Två pistoler.
-Var är den andra pistolen? -Det vet jag inte.
Den är Kaitlins.
-Så Kaitlin har en pistol? -Ja, som jag köpt åt henne.
Jag minns att jag sa till polisen…
"Det var säkert Colins flickvän."
Jaså? Varför då?
Jag tänkte att den enda som nog inte gillar henne…
…är hans flickvän.
Efter vår utredning vet jag
att hennes bil var utanför det huset.
Jag vet inte vad jag ska säga om det.
Jag heter inspektör Conner.
Min kollega förhör Colin i detta nu.
Du kanske har lite information
eller har sett nånting, så det vill jag prata lite om.
Kan du berätta vad det är du syftar på?
Har du hört vad som har hänt det senaste dygnet?
Colin kom in och sa att en kvinnlig cyklist hade gått bort.
Ja, precis.
När Colin pratade med oss nämndes ditt namn.
Det verkar vara mycket på gång,
och det låter som att Colin har haft en del kontakt med den här tjejen,
och då nämndes ditt namn.
Han säger nog en del om det, så jag vill höra din version.
-Jag vill nog ha en advokat med mig. -Det är helt upp till dig.
Du kan gå härifrån när du vill.
Det här är valfritt, för du är inte gripen.
Så…
Vi var riktigt bra vänner
och jag har alltid sett henne som en jättesnäll person.
Hon fick inte det hon behövde,
och Colin ville inte ge henne det.
Eller så kunde han inte ge henne det.
De gjorde slut, blev ihop igen, gjorde slut, blev ihop igen…
Det lät som att han var ute med den här tjejen häromdagen,
och han fick det att låta som att du var lite sur för det.
Därför vill jag höra din version.
Det är inte rättvist om bara han ska få säga vad som hände.
Jag… Det stämmer inte.
Det var därför jag ville prata med dig. Han är ju kille och kommer att säga saker.
Vi vill se till att få båda era versioner så att vi reder ut det.
Vad gjorde du igår?
Jag tror att jag vill gå.
Det är helt upp till dig, men om du gör det
så har vi ju bara hört hans version.
Jag förstår inte vad du menar att han skulle ha sagt,
för jag vet ingenting om att han var ute med henne.
-Okej. -För jag…
-Har han haft kontakt med henne? -Jag vill gå nu. Jag vet inte.
-Jag vill gå härifrån. -Då får vi som sagt bara hans version.
Och din bil har setts vid hennes bostad,
så det behöver vi prata om.
Jag minns att när vi var hemma så kom Moriah in till mig och sa:
"Du anar inte vad jag var med om idag."
Så tittade hon ner på telefonen och såg att ett okänt nummer ringde,
men eftersom det var ett Texasnummer och hon hade en sponsor i Austin
så ville hon svara.
Så hon svarade och då sa nån: "Hej, Mo."
Moriah sa: "Hej, vem är det här?"
"Det är Kaitlin."
Moriah sa att Kaitlin hade sagt att hon och Colin fortfarande var ett par.
"Så det är nog bäst om du inte hör av dig mer till honom."
Det låter lite som att du och den här tjejen har tjafsat lite,
och du kan säkert hjälpa till och förklara vad som hänt.
Du kanske var sur och råkade vara i området, bara.
Jag vet inte, för du har ju inte berättat det för mig.
Jag har bara sett att din bil var där, och det ser ju inget vidare ut.
Okej? Och så hör vi Colin prata om att det har varit lite svartsjuka och så.
Och det låter ju inget vidare.
Därför vill jag höra din version av det hela,
för det kanske handlar om nåt helt annat.
-Jag vill gå nu, om jag får det. -Okej.
De släppte henne.
De hade inte tillräckligt med information för att hålla kvar henne.
De kunde inte med säkerhet säga att inte Colin hade kört dit bilen
efter att ha lämnat motorcykeln.
-Innerst inne vet du vad som har hänt. -Jag vet inte var som har hänt.
Ni vill att jag ska säga att jag tror att det var Kaitlin.
-Vill ni det? -Jag vill veta vad du tror.
Skulle hon kunna göra nåt sånt?
Jag skulle väl fan inte bo med henne om jag trodde det.
Så nej, det tror jag inte.
Vi satt utanför Meteor tillsammans.
Jag frågade henne: "Vad skulle du göra om du såg Colin med nån annan?"
Då sa hon helt kallt: "Jag skulle döda henne."
Vi trodde ju att hon skojade.
Nej…
Nej. Nej. Nej.
Nej.
Polisen hade vänt upp och ner på hela huset.
Kaitlin trodde att de blev avlyssnade av polisen,
så hon ville gå därifrån. Morgonen därpå gick de till ett fik.
Och Colin sa: "Vad gäller vårt alibi,
så måste vi redogöra för varenda minut av gårdagen."
Polisen hade tagit deras telefoner och Kaitlin undrade vad de skulle göra.
"Var får vi tag på telefoner?" De gick tillbaka från fiket.
Colin sa: "Du kan väl gå till Walmart eller nåt och köpa en ny telefon?"
Några dagar efter mordet åkte jag tillbaka till området.
Jag ville kolla vilka som hade kameror som kunde ha fångat bilen på film.
Kanske kunde man se vem som körde. En granne kontaktade mig
och han hade en två timmar lång film från en porttelefonskamera.
Det som var speciellt med den var att den filmade hela tiden.
Den gick inte igång av rörelse. Och det var både bild och ljud.
Jag satt och skrev uppgifter om fallet, och hade på filmen i bakgrunden.
Hörde jag en bil komma så pausade jag mitt arbete
för att se om det var den svarta bilen som jag sökte.
Klockan 21.15 på filmen hörde jag plötsligt kvinnoskrik,
och jag hörde två pistolskott.
Skriken tystnar och det är tyst i sex sekunder.
Sen hörs ett tredje skott.
Så jag visste exakt när mordet hade begåtts.
Vi började inte med att knyta henne till bilen,
utan att bekräfta att det inte var Colin.
Vi kontrollerade allt så ingående att vi kunde avfärda honom som förare av Jeepen.
Så fort han har släppt av Moriah ser man hur han åker iväg igen.
Vi kunde spåra motorcykeln hem igen.
Han tar emot ett samtal där hemma.
Hans telefon var i bostaden under tiden då skotten avlossades.
Då blir det svårt att påstå att det var Colin som körde bilen.
Då återstår bara hon.
Senare samma dag fick jag information från ballistikenheten
som sa att den pistol som beslagtagits under husrannsakan i Colins bostad
var samma pistol som använts vid mordet.
Det var samma typ av patroner som hittades i lägenheten.
Bara två personer hade tillgång till vapnet vid den här tiden.
Colin och Kaitlin.
Och eftersom jag visste var Colin befunnit sig, men inte var Kaitlin varit,
så ansåg jag att man på sannolika skäl kunde misstänka Kaitlin för mordet.
Så den 17 maj gav jag order om att Kaitlin skulle gripas.
Men problemet var att Kaitlin var försvunnen.
Polisen, marshaltjänsten och FBI är på jakt
efter den skyldiga till mordet på en 25-årig cyklist.
Polisen ber nu om allmänhetens hjälp med att hitta henne.
Domstolen har begärt att Armstrong ska gripas misstänkt för mord.
USA:s marshaltjänst och dess Texasenhet leder utredningen.
Kan hon ha åkt hem till familjen i Detroit?
Det är mycket möjligt.
En kvinna från Texas är efterlyst misstänkt för mordet på en elitcyklist.
En 34-årig kvinna har försvunnit efter förhöret med polisen.
Man tror att mäklaren och yogaläraren kan vara kvar i Austinområdet.
Den viktigaste ledtråden nu är hennes bil. Man söker en svart Jeep Grand Cherokee.
Utredarna upptäckte att hon sålt Jeepen till CarMax.
På filmen från CarMax ser man att hon drar igång en ny telefon.
Vi kollar upp flyg, bussar…
Alla möjligheter att ge sig av.
Hon flög från Austin till Houston, och från Houston till New York.
Vi fick reda på att hon varit hos sin syster i norra delstaten New York.
Vi har lyckats bekräfta att Kaitlin Armstrong släpptes av
vid flygplatsen i Newark, New Jersey.
New York-polisen hade film på när Kaitlin gick genom flygplatsen.
Hon hade bytt frisyr.
Hon försökte se ut mer som sin syster.
Vi har inte lyckats lokalisera något flyg
som Kaitlin Armstrong tagit från Newarks flygplats.
Det fanns inga uppgifter om att Kaitlin lämnat USA.
Då bad jag New York-polisen att söka efter systerns pass istället.
Då upptäckte man att systerns pass
hade använts för att flyga från New York till Costa Rica.
Hon vet att hon är tillräckligt lik sin syster,
så hon tar hennes pass och lämnar landet.
8 DAGAR EFTER MORDET
Vi var helt säkra på
att Kaitlin Armstrong gått ombord på ett flygplan till Costa Rica.
När hon flydde blev vi helt…
Vi var chockade över att hon hade kunnat lämna landet.
Jag förstår inte hur det gick till.
Polisen som jagar Kaitlin Armstrong har fått upp ett nytt spår.
Nu jobbade alla med att tag på henne.
Vi började bli oroliga för att hon skulle försvinna.
MISSTÄNKT FÖR CYKLISTMORDET I TEXAS
JAKTEN PÅ DEN MORDMISSTÄNKTA KVINNAN FRÅN TEXAS FORTSÄTTER
Under den här tiden jobbade vi på att stärka vårt rättsfall
så att det skulle vara utom allt tvivel att Kaitlin Armstrong var skyldig.
Vi förstod tidigt att Kaitlin Armstrong
hade stängt av sin mobil eller satt den i flygplansläge.
Telefondata har vi ofta mycket hjälp av för att knyta någon till brottsplatsen,
men det var inte till så stor hjälp i det här fallet.
Vi försökte komma på nåt annat sätt att bevisa var hon hade befunnit sig
när mordet begicks.
Under husrannsakan sökte vi även igenom Kaitlins bil.
Jag la märke till att den hade ett informationslagringssystem installerat.
Jag frågade kriminalteknikerna
vilken typ av information det var som lagrades där.
En av sakerna som lagrades var platsloggar.
GPS-data.
Vi visste att bilen sålts till CarMax.
Så jag åkte dit och hittade bilen.
Jag tog reda på hur den här enheten kunde tas ut
med hjälp av olika videor,
och lämnade in den till kriminalteknikerna
så att de kunde undersöka om det fanns nån information kvar på den.
Kaitlin hade en ganska lovande karriär.
Colin beskrev henne som en finansguru,
att hon haft ansvaret för allt det ekonomiska i deras företag.
Colin hade gett Kaitlin 40 000 dollar som hon skulle investera i företaget.
Så vi visste att Kaitlin var på flykt med en hel del kontanter på sig.
Kaitlin är sån som person
att när hon få en idé, ser hon till att genomföra den.
Polisen höll på att ge upp, för de hittade henne inte.
Det var oroväckande.
Eftersom hon hade ett så stort intresse för yoga
annonserade man i staden där man trodde att hon befann sig
om att man sökte en yogainstruktör.
Otroligt nog…
…så fick man svar.
De tog sig till adressen,
och fick syn på henne.
De frågade om hon hette Kaitlin Armstrong,
och hon svarade ja.
Jag kan härmed meddela att Kaitlin Armstrong greps
den 29 juni av inhemsk polis i Costa Rica
efter att ha varit på flykt i 43 dagar.
JBM PLASTIKKIRURGI
Efter att hon hade gripits
fick vi veta att hon hade plastikopererat sig
för att bli mer lik sin syster.
Hon trodde nog att hon var smartare än alla andra och att hon skulle komma undan.
Kaitlin Armstrong sitter nu häktad i fängelset i Travis County.
Borgenssumman är på 3,5 miljoner dollar.
Mycket av det som har meddelats via media stämmer tyvärr inte.
Polisen vill måla upp en bild
som stöder deras tidigare antaganden.
Vi ser fram emot att rättsprocessen ska få ha sin gång
och att det här fallet ska prövas i rätten.
18 eller 19 dagar före rättegången
var det nån från sheriffkontoret som ringde och sa:
"Du kommer inte att tro mig."
Kaitlin Armstrong har rymt från häktet i Travis.
Två väktare följde med Kaitlin Armstrong till läkaren på onsdagsmorgonen.
Hon hade en skada som gjorde att hon inte kunde bära fotboja,
och som hon behövde besöka en läkare för. Så det fick hon tillåtelse att göra.
Så fort hon kom ut drog hon iväg.
En fånge jagas i området. Flera enheter är på väg.
Vi fick höra att hon hade ökat på sin träning rejält inför det här,
så det var helt klart en planerad rymning.
Hon sprang iväg och de grep henne ett par kilometer därifrån.
Det var ytterligare ett bevis för
att Kaitlin Armstrong trodde att hon skulle komma undan med det här.
Att hon inte skulle behöva stå till svars för det hon gjort,
som andra hade behövt göra.
Åh, jösses.
När jag plockar med sakerna i hennes rum
älskar jag att bara borra ner näsan i dem och känna hennes lukt.
Ibland mår jag bra av det, och ibland…
…blir jag ledsen av det.
Jag försöker vara tacksam för…
…att vi fick ha Moriah hos oss i 25 år.
Jag försöker vara tacksam för det och inte fokusera på att vi förlorat henne.
Och…
Men det är inte lätt, för jag vill ju ha henne här och…
…jag saknar henne.
Moriah?
Ja. Ja, mamma?
-Älskar dig. -Älskar dig.
Det blev en fin bild.
-Hallå, allihop! -Hej!
Sorg fungerar som en stor lerpöl.
Man kan gå runt, runt den.
Cirkulera runt den hela livet.
Eller så går man rakt genom den och kommer ut på andra sidan.
En efterlängtad mordrättegång inleds idag här i Austin.
Fallet har uppmärksammats internationellt.
Det var ett stort pressuppbåd.
Det var åskådare och folk som sände live från rättegången.
Har Kaitlin Armstrong skjutit och dödat Moriah Wilson?
Den frågan ska juryn ta ställning till.
När det inte finns några konkreta bevis, ögonvittnen eller film på mordet
kan en jury välja att frikänna den åtalade.
Det kommer att bevisas att Kaitlin Armstrong
inte var i närheten då miss Wilson mördades.
Hur ställer ni er till anklagelserna i den första åtalspunkten?
Oskyldig.
Hur ställer ni er till anklagelserna i den andra åtalspunkten?
Oskyldig.
Ni kan sätta er ner.
Vi ska börja med att ge information om de tre viktiga personer.
För det första Mo Wilson.
Den andra är Colin Strickland.
Och den tredje är den tilltalade Kaitlin Armstrong,
som bodde med Colin
och de hade ett svajigt kärleksförhållande.
Kaitlin Armstrong var inte glad över att Colin fortfarande hade kontakt
med Mo Wilson efter att deras relation tagit slut.
Vilken ljuvligt förenklad beskrivning av en kvinna och ett händelseförlopp.
Den försmådda kvinnan.
Hon måste beskrivas
som en svartsjuk psykopat för att motivet skulle fungera.
Mo var så ung och hade hela livet framför sig.
Det viktigaste för mig var att Kaitlin Armstrong blev dömd.
Jag var den andra att vittna.
Plötsligt var det bara: "Kom. Vi ska in."
Jag svors in. Sen började det.
Det är omöjligt att förbereda sig inför en sån situation
när man står där i vittnesbåset, mittemot Kaitlin Armstrong.
Jag blev otroligt fokuserad.
Jag fick en känsla av
att det där var det viktigaste jag någonsin gjort.
Jag ville att rättvisa skulle skipas,
och jag skulle göra mitt allra bästa för min vän.
Jag kämpade för Mo den kvällen, och gjorde mitt allra yttersta.
Så fort jag kom hem började jag göra bröstkompressioner,
under de längsta tio minuterna i mitt liv.
När jag gick ner från vittnesbåset såg jag Kaitlin Armstrong rakt i ögonen.
Och hon visade ingenting.
Absolut ingenting.
Du, kolla här.
Det kan vara nåt där. Det kanske är cykeln.
Kolla.
Vi hade bevis för att Kaitlin Armstrong slängt ut Mos cykel i skogen.
Där är den.
Okej.
432, jag har hittat cykeln.
Jag vet inte om hon bara var sur på henne eller om det skulle se ut som ett inbrott.
Bland det värsta var när de rullade in cykeln.
Det var jobbigt, att se cykeln där.
Ja, jag minns det.
Den låg i en påse.
Det var hennes cykel.
Den som hon tyckte om och som gjorde henne glad.
När de hittade cykeln
hade de sökt efter DNA och fingeravtryck på den.
Jag bad dem att kontrollera ett par grejer till på cykeln
för att vara helt säker.
Vi jämförde resultatet med Kaitlins DNA.
Och jämförelsen visade att Kaitlins DNA fanns på cykeln.
Den enklaste, mest logiska och rimliga förklaringen
till att den tilltalades DNA fanns på cykeln
är att hon rörde cykeln efter att hon gått.
Hon tog med cykeln ut och slängde iväg den.
Alla som har tagit i cykeln har rört den på samma sätt.
Det störde mig mycket hur advokaten Cofer hanterade cykeln.
Han visade inte särskilt mycket respekt.
Och häpnadsväckande är
att det här partiet inte har DNA-testats.
Tänk om DNA från en okänd person hade hittats.
KVÄLLEN EFTER ANDRA RÄTTEGÅNGSDAGEN
Det är jobbigt för oss att vara i samma rum som Armstrong.
-Och speciellt… -Ja.
Det är jobbigt för oss allihop.
-Det känns bara kallt där inne. -Ja, precis.
Jag känner inte så mycket, jag bara…
Det känns inte som att jag kan ha några känslor alls där inne.
Hon visar ju inga känslor alls.
Hon är som en sten. Det är som att titta på en sten.
Då och då tittar jag på henne för att se om det finns nåt…
"Har hon nåt som helst hjärta i sig?"
"Har hon ett riktigt hjärta eller är det bara en sten?"
Jag vet inte.
Det är tredje dagen av mordrättegången mot Kaitlin Armstrong.
Idag förhörs Colin Strickland, som varit Armstrongs pojkvän till och från.
Det var tufft att se Colin i vittnesbåset.
Han såg inte ut som samma person som han var innan Moriahs död.
Det var jobbigt att se Colin i ögonen.
Jag beskyllde honom för mycket…
Han hade manipulerat både Moriah och Kaitlin.
Colin Strickland gav många svävande svar på rättens frågor,
och han satt bortvänd med handen för ansiktet,
kanske för att slippa se Armstrong.
Han visade att han inte ville vara där.
Han tittade bort. Han satt ofta med böjt huvud.
Han föll fram över mikrofonen.
Han höll handen mot kinden så här.
Han blundade mycket.
Han tittade knappt alls på den som ställde frågorna,
oavsett om det var vi eller försvaret.
När Colin fick frågan om han kände den tilltalade,
sa han faktiskt "nej".
Han menade nog: "Jag trodde att jag kände henne, men det gör jag inte."
Han hade viktig information som kunde hjälpa oss skipa rättvisa för Mo.
Jag gillade inte alls att han…
…verkade så avig emellanåt.
Jag ville bara säga… "Kom igen nu."
"Gör det här enkelt för dig."
Åklagaren visade sms som skickats mellan Strickland och Armstrong i oktober 2021.
Det var då Wilson och Strickland träffades i Austin.
Ett meddelande från Armstrong till Strickland lyder:
"Du borde inte ha tagit med den där tjejen till Meteor."
Strickland menar att "den där tjejen" var Wilson.
Juryn fick se ett sms till Strickland
med en video från en skjutbana, där ett vapen avlossas.
Personens ansikte syns inte, men enligt Strickland ska det vara Armstrong.
Colin hamnade i mitten av ett gäng olyckliga händelser.
Jag tror inte att han förstod eller ville att det skulle bli som det blev.
Men vi kan heller inte helt bortse från hans inblandning i det.
Det gnager i mig att det var hans lögner
som skapade den här situationen som ledde fram till Mos död.
Men det var ju inte han som sköt. Han dödade henne inte.
Och jag kan inte se att Armstrong visade nåt som kan ha fått Colin att känna:
"Nu måste jag passa mig. Hon kan faktiskt döda nån."
Jag tror inte att han förutsåg sig det. Då hade han kanske agerat annorlunda.
Vi ville ta in Pam Mazak som sista vittne
för att summera all information om målet i kronologisk ordning.
JAG DROG TIDIGT MED EN KOMPIS FRÅN ASHEVILLE
Colin hade lagt in Moriahs nummer under namnet Christine Wall i sin mobil.
16.45 frågar Colin Moriah om hon vill att han hämtar henne med motorcykeln.
Kaitlin hade tillgång till mycket av hans information.
Det fanns en iPad i deras hem
där hon antagligen kunde se sms-konversationen mellan dem.
HAR DU PLANER FÖR KVÄLLEN?
16.49 skickar Moriah adressen till där hon bodde.
Det är i namnet Christine Wall,
men Moriah skickar en bild från sin cykeltur.
Nu vet alltså Kaitlin utan tvekan vem han planerar att träffa.
Kaitlin lämnar huset, och vi tror att hon har pistolen med sig.
Hon kör på Lamar Boulevard mot stadskärnan.
Hon tar vänster på West 6th och kör västerut
i riktning mot Deep Eddy.
Men sen vänder hon och börjar köra österut på 5th.
Och sen svänger hon och kör runt ett kvarter.
Det är som om hon försöker bestämma sig.
Hon stannar till på en parkering i nån minut.
Jag vet inte om hennes tanke var att konfrontera dem.
En svartsjuk person kunde ha stormat in, skrikit och delat ut örfilar,
men så blev det inte.
Efter en minut där bestämmer hon sig för att stänga av telefonen.
Sen rör sig bilen österut, raka vägen mot området där Cash bor.
Platsinformationen i Kaitlins bil stämmer exakt med övervakningsfilmerna.
Hon kör runt kvarteret i fråga
och stannar till med bilen och väntar på åtminstone tre ställen.
19.52
Vi ser Moriah och Colin köra förbi.
Kaitlin kör runt i kvarteret tills hon ser dem komma.
20.29
De är bara ett kvarter ifrån varandra.
Hon väntar tills Colin ger sig av.
Jag vet hur det slutar, men det är ändå otäckt att följa händelseförloppet.
Nåt av det mest obehagliga som vi fick veta
var hur länge hon hade kört runt utanför Cashs bostad,
hur överlagt det var.
Hon låg i bakhåll för henne.
Det var häpnadsväckande att vi kunde sätta samman allt det där.
Den digitala bevisningen blev som ännu ett vittne i rättegången.
Man kan inte anklaga data för att ljuga.
20.35 släpper Colin av henne och kör sen hem.
Han stannar till klockan 20.38, några kvarter bort från där han släppte av Mo
och skriver till Kaitlin att han var klar med sitt.
"Jag är klar nu. Ska vi köpa nåt att äta?"
Hon svarar inte.
Så snart han har åkt kör hon in på bakgatan
och sitter där i bilen en stund.
Moriah låser upp dörren och går in.
Hon skickar ett meddelande till en poddare klockan 21.13.
Några minuter efter det hörs skriken och skotten.
Pang! Pang!
Två skott.
Ett i pannan
och ett i tinningen, som träffar pekfingret på vägen.
Och efter fyra-fem sekunders tystnad
ställer sig Kaitlin Armstrong ovanför Mo Wilson
och sätter ett tredje skott rakt i hennes hjärta.
Att höra de där skriken…
Det är fortfarande jobbigt. Jag undviker att lyssna på det klippet.
DOMSLUTSDAGEN 16 NOVEMBER 2023
Jag försökte förlika mig med tanken på att hon kunde gå fri.
Hur skulle det påverka familjen och mig?
Jag var spänd och nervös.
Beslutet låg hos dessa 12 personer.
Resultatet av allt vi gör avgörs av juryn.
Om de inte tror på resonemanget, om så bara en av dem inte gör det,
så är det kört.
DOMARE
Den tilltalade kan ställa sig upp.
I mål nummer D1DC22301129
har juryn funnit den tilltalade, Kaitlin Armstrong,
skyldig till mord.
Den tilltalade döms till 90 års fängelse
och 10 000 dollar i böter i enlighet med juryns beslut.
Ni kan sätta er ner.
-Vill någon part yttra sig innan domen? -Ja, fru ordförande.
Kaitlin Armstrong.
Jag vet inte om mina ord kan nå in i ditt hjärta,
men jag ska försöka.
Jag hatar det du gjorde mot min underbara dotter.
Det var väldigt själviskt och fegt,
våldsdådet du begick den 11 maj.
Det var fegt
eftersom du inte valde att möta henne i ett samtal två kvinnor emellan.
Hon hade lyssnat.
Hon var otroligt bra på att lyssna.
Hon hade brytt sig om dina känslor.
Hon var en omtänksam och empatisk människa.
Om du hade tillåtit dig själv att lära känna henne
så hade du aldrig nånsin velat göra henne illa.
När du sköt Moriah i hjärtat,
sköt du också mig i hjärtat.
Du sköt Eric och Matt i deras hjärtan.
Jag vet inte varför Gud tillät det här att hända, men det gjorde Han.
Vi litar på att goda saker kommer att komma ur det här.
Det kanske kan hjälpa nån annan i framtiden…
…så att nåt liknande inte händer igen.
Ingen går segrande ur det här.
Det här är ingen tid för firande, utan en tid för bön.
En tid för att be för vår familj, för våra vänner,
för Armstrongs familj och för deras vänner.
Den här tragiska historien är talande för
hur viktigt det är med integritet och ärlighet i mänskliga relationer,
och hur oärlighet ofta får oavsiktliga följder.
Egenmäktig manipulation, svartsjuka och hat har aldrig positiva följder.
Våld är aldrig rätt väg. Det leder bara till mer lidande.
Våra liv har förändrats för alltid,
men med denna stora prövning bakom oss
är vi nu redo att gå vidare och fortsätta vår läkeprocess.
Och vi gör detta i Moriahs starka, beslutsamma,
godhjärtade och vänliga anda,
för vi vet att det är vad hon skulle önska.
De flesta som kände henne skulle aldrig ha kunnat föreställa sig det här.
Det väcker frågor som: "Känner man nånsin en annan människa?"
Vore jag kapabel till nåt sånt? Vore alla kapabla till det?
Det är fortfarande så obegripligt.
Och när jag blir arg, så är allt jag kan tänka bara:
"Din dumma flicka. Kaitlin Armstrong, din dumma flicka."
"Se vad du har gjort."
Kaitlin Armstrong berövade min syster så mycket.
Hon tog hennes liv, hennes frihet,
hennes möjligheter att uppleva världen och känna glädje.
Den enda rättvisa konsekvensen är
att inte heller hon får uppleva nåt av detta,
så länge hon lever.
Enligt min åskådning,
när vi gör val som får negativa konsekvenser,
så kan vi inte bara vända oss om och gå därifrån.
Det handlar om rätt och fel…
…och om att stå till svars.
Det var ett så vettlöst dåd.
Det här är mitt liv nuförtiden. Jag är ensam här i verkstaden.
Det är så mycket jag inte kan råda över,
så jag har krympt min värld rejält för att känna att jag har kontroll.
Det är lätt att tappa kontrollen.
Jag ångrar allt. Jag skäms för allt som jag har gjort.
Jag borde aldrig ha börjat med cykling.
Jag borde aldrig ha träffat Kaitlin.
Jag borde aldrig ha träffat Moriah.
Jag borde aldrig ha pratat med Moriah.
Jag ångrar allt.
För allt resulterade i det här.
Jag hittade den här på en loppmarknad
när jag funderade på om jag skulle klara av att bo här igen.
Den satt på en vägg med 300 andra ramar.
Det är en cykel på väg ut ur bild,
vilket kändes passande med tanke på vad som hände.
Blomman här visar att det finns hopp.
Och det står "med dig hela vägen".
Jag blev helt tagen när jag fick syn på den.
När jag flyttade in här igen ville jag fylla mitt hem med glädje och ljus.
Jag ville ha mycket färg på väggarna
och att allt jag tar in här ska ha en tanke bakom sig och bringa glädje.
Alla utgick från att jag inte skulle komma tillbaka.
Hyresvärden och pappa frågade mig om vi skulle börja flytta ut mina grejer.
Men det tog emot.
Jag kände…
…en stark dragning hit.
När jag tänker tillbaka så var hennes sista dag i livet underbar.
Vi skrattade mycket tillsammans.
Vi gjorde frukost och kaffe, hon tog en cykeltur,
vi pratade om livet, om killar och om familjen.
Det var en riktigt fin sista dag.
Och det känns heligt för mig.
Jag vill bevara det.
Jag känner hennes närvaro och hennes glädje.
Och jag kan ta vara på den.
Hon skulle nog ha blivit stolt för att jag inte gav upp.
Jag är nu tränare i skolan där Moriah och jag gick.
På den röda linjen.
Att få vara med ungdomarna här har varit läkande på många sätt.
Från Millie's till Trillium, till Magill, till Moose Deuce och Moriahs backe.
Jag tänker ofta på vad Mo skulle säga.
När jag var låg brukade hon säga åt mig
att komma ut och cykla.
För att komma i rörelse.
Och ta ett steg i taget.
När tempot ökade var det dags att ta i.
Att finna den där sista växeln som finns inom oss alla.
Så jag kopplade bort hjärnan och lät kroppen ta över.
Jag kanaliserade vartenda uns av energi till mina ben
och trampade på pedalerna så hårt som det bara gick.
Jag sökte mig gång på gång till den där innersta tomheten.
Det är en känsla som jag tror att alla cyklister lever för.
Tomheten.
Det är en vacker paradox
att man kan bli så uppfylld av att bli helt tom.
Det är nåt av det bästa jag vet med cykelsporten.
Jag ser redan fram emot nästa gång.
Kom igen, Mo. Kämpa!
Bra, Mo!
Kom igen, Mo!
Uppför backen! Ta i nu!
Kom igen!
2023 GRUNDADE FAMILJEN EN STIFTELSE I MORIAH WILSONS NAMN
FÖR ATT HEDRA HENNES LIV OCH MINNE OCH DET AVTRYCK HON VILLE GÖRA.
MORIAHS STIFTELSE FRÄMJAR ETT HÄLSOSAMT LIV OCH GEMENSKAP
GENOM ATT STÖDJA ORGANISATIONER SOM VERKAR FÖR FRITID, SPORT OCH UTBILDNING.
CYKLA FÖR MO
Undertexter: Martina Nordkvist