Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
BÉÉ TEAM NA STOPĚ
Nejdražší Rebeko,
vím, že máš mnoho otázek.
Ale to i já.
Koneckonců, život je jedna velká detektivka.
Avšak existuje-li odpověď na všechny záhady vesmíru,
jediný klíč ke šťastnému životu,
pak to jsou…
Ovce.
Ale vážně.
Opravdu to jsou ovce.
No jo, už běžím.
V dopise ses ptala, zda mám mezi ovečkami nějaké oblíbené.
Inu, mám je rád všechny. Proto jsem každou z nich pojmenoval.
Například
tihle tvrdohlaví berani se jmenují Ducan a Drcan.
A ten hrdý a vznešený je sir Ritchfield.
Vlnka je nejhuňatější ze všech.
Je to trochu primadona.
Zorka je zase nejzvídavější.
Mopple je nejtrpělivější.
A pro Emoně
mě lepší jméno nenapadlo.
Vím, že jsem psal, že je mám rád všechny,
ale dvě z nich mám přece jen nejraději.
První je Sebastian.
Můj největší beran.
Je jako já. Trochu samotář.
Čas od času se někam zatoulá.
Ale nakonec se vždycky vrátí.
A nakonec, Lily.
Je ze všech nejchytřejší.
Zdá se mi, že nějak ví, na co právě myslím
nebo co zrovna cítím.
Je to hlavně ona, kdo mi dodává klid, jaký znají jenom pastýři.
Mír, jaký pociťují
chovatelé těch nejmilejších zvířat na Zemi.
Starám se, aby byly mé ovečky zdravé.
KRMENÍ PRO OVCE
Dobře je krmím,
pravidelně stříhám.
Dělám, co mohu, aby se nenudily.
A starám se, aby jedly svoji meducínu, která jim podle mě moc chutná.
Kéž by mohly mluvit.
Papej meducínku. Budeš zdravý.
A když mám všechnu práci hotovou a slunce zapadá,
předčítám jim nahlas z knih.
Detektivky, záhady, krváky. Ty mám nejradši.
„Už vím, kdy byl Rodney Hollingshead zavražděn
a kdo byl jeho vrahem.“
Představuju si, že rozumí, co se v těch příbězích děje.
Ale samozřejmě vím, že i když jsou velmi chytré, pořád to jsou…
ovce.
Ne, stačilo.
Dobrou, ovečky.
Konec vám dočtu až zítra.
Proč nám to nedočetl?
Chystal se nám prozradit, kdo byl vrah!
To jsou muka! Byla to služebná, že?
Natuty to byla ona.
Ne. Vrah byl zahradník.
Pořád sekal trávu a vůbec ji nejedl.
Jo. Podezřelý.
Šibe vám? Ten doktor to byl!
Neke. Byla to ta slizká teta.
Slizká teta byla v předminulý knížce, ty chytrej.
Jak my dva můžeme bejt bratři?
Zas bude boj.
Tak.
Jo, a jsou zase v sobě.
Všichni jste mimo.
Já na to přišla už předminulou kapitolu.
Služebná, viď?
Ta ne.
Ten synovec. Bertie Hollingshead.
Ale neprokázal ten detektiv, že důkazy proti Bertiemu Hollingsheadovi
zfalšoval skutečný vrah?
Přesně tak.
Nechápete?
Zfalšoval ty důkazy sám, aby unikl podezření.
Bertie Hollingshead je skutečným vrahem.
Co se do mě navážíš?
George vám zítra ten příběh dočte. Uslyšíte sami.
Natuty to byla služebná.
„Bertie znal zákon, který praví,
že za jeden zločin nelze nikoho stíhat dvakrát.
A tak, aby unikl obvinění, zfalšoval ty důkazy sám.
Bertie Hollingshead byl skutečný vrah.“
Většina mých oveček tráví svůj den pastvou
nebo přemýšlením o pastvě.
Mám tu i tři dovádivá jehňátka se spoustou elánu.
Jsou to šťastná, bezstarostná zvířátka, která se narodila zjara.
Ona se totiž většina jehňátek rodí na jaře.
Ale mám i jednoho beránka, který se narodil v zimě.
Ahoj.
- Jsem Daisy. - Já Oliver.
- Já Pikla. - Jak se jmenuješ ty?
Já žádné jméno nemám.
Chceš si s námi hrát?
Ne! Kšá!
Se zimním beránkem si nehrajte.
Do našeho stáda nepatří.
Z důvodů, které chápou jen ovečky,
stádo jehňátka narozená v zimě často odmítne.
Pojď ke mně.
Asi proto, že zimní jehňátka jsou jiná.
Už je dobře.
Měla bych dotaz.
Proč je George na toho beránka tak hodný?
George není ovce.
Nikdo ho nikdy o zimních jehňatech nepoučil.
A ještě něco. Přijmeš-li mé pozvání,
pak věz, že bydlím poblíž městečka Denbrook.
Žijí v něm všelijací zvláštní lidé.
Například…
Ahoj, Calebe.
Caleb. Též pastýř.
Dobré jitro.
Nemám ho rád.
Řezník Sádlo.
Toho přímo nesnáším.
Běta, správcová hostince.
Ta nemá ráda mě.
Já ho jednou zabiju.
Policista Tim.
TASER
Místní mamlas.
A reverend Hillcoate, který se považuje za pastýře lidí.
S tím mám velice komplikovaný vztah.
A dnes si přečteme Podobenství o ztracené ovci.
Georgi, chcete se přidat?
V příbytku Páně jsou vítáni všichni.
I řezníci?
Nepřišel jsem se modlit.
Přišel jsem splatit dluh.
Podivín George.
Ale dost už o místních lidech.
Chci ti představit své stádo.
Touží tě poznat.
Stejně jako já.
Prosím, přijeď co nejdřív.
S láskou, George.
Vlnko?
Měla bych dotaz.
Budu mít po pampeliškách tak hezké řasy jako ty?
Ne, na řasy nejsou pampelišky.
Ale báječně po nich roste vlna.
Podívej na Emoně.
Ten jí jenom pampelišky.
Jo to jsou pampelišky? Aha.
Nech pár těch pampelišek pro Sebastiana. Zase se někde toulá.
Nezájem. Od té doby, co ho sem George přivezl bůhvíodkud,
pořád utíká do toho městečka.
Ať si umře hlady.
Možná se o nás nezajímá, ale to neznamená, že je nám ukradený.
Sebastian patří do našeho stáda.
Hele! To je Caleb!
Pejsci!
Calebe! Sluší ti to!
Moc se mi líbí, jak ten chlápek voní.
Nosí vlněné svetry.
A jak jsou krásně barevné.
- Můžu dál? - Vypadni!
Tak já jdu dál.
Je tak nový, červený a lesklý.
Myslíš na to, na co myslím já?
- Chci si ducnout! - Já taky, děsně!
Ducane! Drcane!
Co jsme si říkali? Do věcí neducáme, pokud…?
Pokud k tomu nemáme legitimní důvod.
A je jasno.
Tenhle měsíc je tu Caleb už potřetí.
Ti dva tam můžou řešit jen jedinou věc.
Spojení stád.
- Spojení stád! - Nové ovce.
- A pastviny! - Pejsci?
Moje rozhodnutí platí!
Dal jsem ti šanci a tys mi lhal, Calebe!
A už se nevracej.
Zdá se, že spojovat stáda nebudeme.
Tolik jsem se těšila.
Jsem nešťastná a smutná.
Chci na to zapomenout!
Je to tak. Tohle bylo zklamání.
Nuže, přátelé?
Teď společně zapomeneme Calebovu návštěvu. Na tři.
Raz. Dva…
Ale co náš Mopple? Ten nezapomíná.
Proč ne?
Chudák Mopple.
Má nepříjemnou vrozenou vadu.
Na rozdíl od nás neumí na nic zapomenout.
No jo.
Mopple, jakmile zapomeneme, prosím, nepřipomínej nám, co se stalo.
Chcete zapomenout? Nebylo to zas tak zlé.
Ne. Ale nebylo to ani dobré. Proč se trápit?
Můžem?
Raz.
Dva.
Tři.
Vlnko?
Měla bych dotaz.
Budu mít po pampeliškách tak hezké řasy jako ty?
Ne, na řasy nejsou pampelišky.
- Ale báječně po nich roste vlna. - Ale báječně po nich roste vlna.
To nic.
Já se uklidním, neboj.
Jenom…
Jak to říct?
Tiše jsem doufal, že si brzy polepšíte.
Ale nemusíte mít strach.
Nic se vám nestane.
A mně taky ne.
DENBROOKSKÝ KULTURNÍ FESTIVAL
Brýtro.
Ahoj. Copak mi neseš?
Nic moc. Na pondělí.
PAN GEORGE HARDY
George. Komupak to píše?
Ctím listovní tajemství, ale…
Slečně Rebece Hampsteadové. Do Ameriky.
Ať je to, kdo chce, píšou si spolu čile už měsíce.
A…
Hele.
Přivoň.
Navoněný papír.
Milostná psaníčka.
Věřila bys tomu?
Z mrzouta George Hardyho se stal romantik.
To jsou věci.
Mrzout George.
Jo.
- Měj se. - Jo, ty taky.
Pa!
- Dobrý den! - Dobrý!
Přijel jsem na Denbrookský kulturní festival.
To je fantastické.
Ten je tu.
Pojďte za mnou.
Kam jako?
Vítejte na Denbrookském kulturním festivalu.
OBRAZY od BĚTY PENNOCKOVÉ
Vy žertujete.
Proč? Jsme tady velmi kulturní.
Co? Návrat do země Oz?
Jo, to je nejlepší film všech dob.
A natáčeli ho 60 kilometrů odtud.
Většina místních soudí, že je lepší než první díl.
Neviděl jsem ho.
Kdo neviděl Návrat do země Oz?
Odpusťte. Proč tak obří poutač láká na tohle?
Aby přijeli lidi. Bez lidí by to nebyl festival.
Ale vždyť tohle žádný festival není.
Ne. Jsou to jen tři stánky.
Radíte mi, jak mám řídit svůj byznys?
Ne.
Ne. Odpusťte.
Nezačali jsme úplně šťastně.
Jmenuji se Elliot Matthews. Jsem reportér z Deníku.
Začínající reportér.
Fajn. Většinou píšu nekrology.
Ale chtěl jsem si napsat i něco živějšího
a náš šéfredaktor mě poslal sem.
Na Denbrookský kulturní festival.
- To je reportáž snů. - Jo, máte kliku.
A povýší mě někdo, když budu psát o tomhle? Ne.
To je zlé.
Deset. Hotově.
Za co?
- Za vstup. - Za vstup.
Deset.
Tady.
Drobné si nechte.
No nic.
Buran.
VÍTEJTE V DENBROOKU
Kde je George? Proč nám nečte příběh?
Když prší, chodí sem.
Toho zvuku se bát nemusíte.
Sire Ritchfielde?
Ano. Nadešel čas, má milá jehňátka,
abych vám vyjevil ovčí tajemství.
Všechny ty mráčky byly kdysi ovcemi, jako jsme my.
A když vidí, že je pastvina moc suchá,
dají se do tance.
To dunění jsou jejich kopýtka, kterými vytloukají z nebes déšť,
aby rostla tráva a jetelíček.
Ze všech ovcí se stanou mraky?
Ano, Piklo. I z nás.
I ze mě bude jednou obláček jako z mých rodičů.
I když,
ani nevím, proč si vůbec nepamatuju,
jak se z mých rodičů ty obláčky staly.
Mopple, ty si pamatuješ všechno.
Ten den musel být báječný, viď?
No ano. Ovšem.
Dali nám sbohem a radostně se vznesli do nebíčka,
kde se z nich staly dva nadýchané obláčky,
které na nás shlíží.
S láskou.
Navěky.
Díky.
A je tu déšť!
Jak se sluší a patří.
Ano.
Všechno je, jak se sluší a patří.
ŘEZNICTVÍ
Nesmutněte. Zkysnete tady v tu nejlepší možnou dobu.
Máme tu Denbrookský kulturní festival.
Máte kliku!
Já tam byla minulý víkend se sestrou a koupily jsme si místní sýr.
A byl mnohem lepší než ten obyč,
co si můžete koupit v sámošce ve městě.
Moje sestra říkala…
Viděla jste to?
Co jako?
VÍTEJTE V DENBROOKU
Jo! Jsi vzhůru!
Kolikrát jsem vás žádal, ať to neděláte?
My zapomněli!
My zapomněli.
Samozřejmě.
Pojďte ven!
- Počkejte! - Jdu taky!
Lily? Co to tam…?
Asi hraje hru. Nehýbej se.
Kdo se pohne, prohrál.
Ale on nic nehraje.
A co teda dělá?
Lily.
Je…
Je mrtvý.
George je mrtvý.
Co? Jak jako mrtvý?
To se neděje.
Možná v těch knihách.
On je fakt mrtvý?
Lidé umírají?
Promění se taky v mrak?
Ne. To dělají jen ovce.
- „Mrtvý?“ - „Mrtvý?“
To je možný?
Asi ano.
A znamená to, že i ovce umíraj?
Ne. Piklo, my se měníme v obláčky.
George musí dál žít.
A dávat mi meducínu. Mám orf!
Co je orf?
Tohle je orf.
Ale fujky!
Myslím, že nechápete, co vám říkám.
George je pryč.
A už se nikdy nevrátí.
Ale George byl náš pastýř. Co si počneme?
Jsi nejchytřejší ovce na světě, Lily. Řekni, co teď?
Můžeme udělat jenom jedinou věc.
Zapomenout na George.
Cože? Ale Lily, byl to George. Nemůžeme…
Vzpomínka na něj bolí, a moc. Nezvládnu to.
Je to tak. Ovce nejsou ustrojeny na to truchlit.
Musíme na něj zapomenout.
Napočítám do tří.
Počkej přece.
Raz.
Ne, byl to náš George!
Dva.
Žádné zapomínání.
Sebastian.
Snad jste si nemysleli, že vám dovolím, abyste zapomněli na mého pastýře?
Byl to pastýř nás všech.
Všichni jsme ho měli rádi.
Ale je to příliš bolestivé.
Tak na něj zapomeneme.
Ani náhodou.
Budete na něj vzpomínat, neb tak se to má.
Podle práva.
Tráva?
Ne, podle… Žádná tráva.
Jasná zpráva.
Ale právo. Spravedlnost.
To znamená, že zlí nesmí ubližovat hodným.
A že silní nesmí ubližovat slabým.
A že na přátele se nezapomíná.
George se ke mně kdysi zachoval spravedlivě.
A spravedlnost si zaslouží.
Má pravdu. George byl na mě vždycky moc hodný.
To k vám všem.
Proto vás choval jenom pro vlnu.
Kvůli čemu jinému by choval ovce?
Kvůli ničemu. Jen pro vlnu.
Měla bych dotaz.
Jaký smysl má lidský život, když může kdykoli v okamžiku skončit?
Proč jsou lidi na světě?
Kdo je stvořil? A nás?
Co je ve stromech, kde je Měsíc ve dne
a kdo spáchal Georgovu vraždu?
„Vraždu?“ Jak to myslíš „vraždu“?
V jeho historkách byla za smrtí vždycky vražda.
Ne, Zorko.
To jsou příběhy. Tohle je realita.
Nemám pravdu, Lily?
Přesně tak. Není důvod si myslet, že George byl…
Jeho čepice!
Přivezl jsem mu nějaký papíry k podpisu a našel ho takhle.
Nechtěl byste říct pár slov?
Ne.
Calebe.
Co tady dělá ten řezník?
Pět.
Šest.
Chce ty ovce koupit.
Patnáct.
Šestnáct.
Lily. Kam se šineš?
Možná o nic nejde…
Ale pořád musím myslet na Georgovu čepici a pršiplášť.
Na pršiplášť?
Přesně. Vyšel ven za bouřky. Proč si je nevzal?
Co když…
Udělej mi kozu.
Cože?
Na tohle bych chtěl umět zapomenout.
Vidíš tam něco?
Vidím tam všecičko.
Promiňte…
Brýtro.
Odpusťte, ale co tady ještě děláte?
Autonehoda. Kdo je tohle?
Jmenoval se George Hardy. Choval ovce.
Co se mu stalo?
Asi dostal infarkt.
Z toho zpráva dne, obávám se, nebude.
Pokud k tomu nedošlo za mimořádných okolností. Že?
Ne. Všude jsem to prohledal.
Kolem karavanu.
Pod tím karavanem.
A co uvnitř toho karavanu?
Jdu na to.
Já bych na tu kliku…
Proč?
Setřete otisky, ne?
Aha. Stopy.
Jo.
Vše je tu v normě.
Počkejte moment.
Proč by se člověk, který dostal infarkt, zvedal z křesílka a šel ven?
Možná ho dostal až venku.
Ne. Bylo to tady.
Tohle křesílko převrhl.
A nebyl tu sám.
Ale jděte.
Umřel na infarkt.
Mně se zdá, že svévolně ignorujete důkazy, které svědčí o opaku.
Co tím naznačujete? Že mám strach řešit vraždu?
A máte?
Prosím vás.
Já si přeju, aby se udála v Denbrooku vražda. Nejlíp jedna denně.
To bych byl šťastný.
Chápu, že do těch svých novin potřebujete nějaký skandál.
Ale je mi líto…
George Hardy nebyl zavražděn.
George Hardy byl zavražděn.
To řekl ten policista?
Ne. Policista řekl, že George umřel na infarkt. Je mimo.
Aha. Takže to nemusela být vražda.
Je to spíše mýlka jisté ovce domácí.
Takže.
George navštívil někdo, komu se nezdráhal nabídnout drink.
Pak se mu udělalo zle.
Jeho host nepřivolal pomoc, tudíž toho byl patrně strůjcem.
Absence viditelných poranění ukazuje na použití jedu.
Skvrna od trávy na jeho ruce naznačuje, že došlo k potyčce.
Vrah unikl.
George podlehl jedu a zemřel.
Já se nemýlím.
Ten policista je zcela neschopný, přesně jako v našich příbězích.
Proto se musí objevit někdo jiný, kdo zločin nakonec vyřeší.
Kdo?
George nás krmil.
George nás stříhal.
George nás miloval.
Je čas splatit mu dluh.
A co navrhuješ?
Náš pastýř byl zavražděn.
A my zjistíme, kdo byl vrah.
Něco k smíchu?
Ale nic.
Jen podotýkám,
že jste ovce!
To mluví o tobě.
Vážně si myslíte, že máte nejmenší šanci přijít na to, kdo byl vrah?
Víte, jak lidé říkají jiným lidem, kterým to zrovna moc nemyslí?
Kachny!
Ovce!
A ty, „nejchytřejší ovce na světě“.
Kde všude „na světě“ jsi byla?
Tady? A tamhle?
Prosím.
Vrať se ke svému senu, pampeliškám, přežvykování
a vyšetřování vražd nech na lidech.
Můžem začít?
Hledejte stopy. A neponičte důkazy.
A ty nespásej místo činu!
Kde to jsem?
Možná jsem našel stopu!
Ach jo. Haló?
No nic, stopy necháme na potom.
Viděl jste někdo ten večer někoho podezřelého?
Já jo.
Viděl jsem tebe, Sebastiane.
Sebastian ho zabil!
Vražedníku!
Jasně. Já ho zabil.
Prošel jsem dveřmi, jimiž neprojdu, sedl si na křesílko, co mě neudrží,
a zabil jsem vlastního pastýře
jedem, který jsem mu nenápadně vymačkal do pití
tímhle.
- Na tom něco je. - Má pravdu.
Všimli jste si, že by tu byl nějaký člověk?
Já viděl Georgova ducha.
- Ale neviděl. - Viděl.
Ten duch se zvedl z jeho těla.
Jako moc dobře jsem ho v tý tmě neviděl,
ale voněl jako George a…
Prosím, beránku, na tohle teď nemáme čas.
Zvony? Ale vždyť zvonily předevčírem.
Svolávají všechny z městečka.
Jistě kvůli Georgovi.
No jasně!
V těch příbězích vždycky všechny svolají, aby oznámili vraždu.
A vrah je vždycky někdo z nich.
Musíme tam taky.
Máš dost kuráže, abys opustila domov?
Nikdo z vás nikdy neodešel.
Vaše kopýtka umí chodit jenom po trávě.
Proč bychom se měli bát odejít?
Nemáme strach.
- Mopple, co to je? - Asi silnice.
- Z čeho je? - Z trávy ne. To je na beton.
Lily?
Ano!
Jdete taky?
Jasně…
Klidně běž napřed.
Proč tak křičíš?
Jsem od tebe sotva pár kroků.
Nepřijde mi to jako pár.
Přejít silnici není vůbec nic těžkého.
Ne. Nejde to.
Je to nemožné.
Nemůžeš za to.
Taková je naše nátura.
A co když to zkusíme přejít spolu?
Pro George?
Pro George.
Spolu.
- Já chci zpátky. - To i já. Jdem dál.
Dokázali jsme to! Opustili jsme domov!
Vidíš? Ovce se nezdaj.
Zvládnem všechno na světě.
Jupí jé.
Jsou to ještě tři kiláky.
Žádný problém.
A kolik kiláků bylo tohle?
Děláte na mě dojem.
Ten případ nevyřešíte, ale aspoň se podíváte do světa.
Ovšemže ten případ vyřešíme.
Do dnešního večera.
George nám těch příběhů přečetl tucty.
Chodí to v nich vždycky stejně.
Mopple?
Jo. Zaprvé!
Vrah se vždycky vrátí na místo činu.
Zadruhé!
Policie si myslí, že to byl tulák.
Vždycky to hodí na tuláka.
Zatřetí.
Dostaví se někdo, koho nikdo nečekal, a všechno změní.
Začtvrté!
Oběť je klíčem k řešení případu.
To zní hezky.
Jenže brzy zjistíte, že v realitě je to mnohem komplikovanější než v knížkách.
A jsme tu.
Vítejte v Denbrooku.
Co je tohle?
To je kostel, kde bydlí kdosi jménem „Bůh“.
Kdo je Bůh?
To je trochu nejasné.
Bůh je pastýř.
Mohl by to být náš pastýř?
Ne. Protože je to i beránek.
Cože?
A je neviditelný.
A jeho tělo je chléb.
A často se zlobí.
Zlobí? Je to zlobil?
Je.
Takže Bůh je neviditelné zlobivé jehně z chleba?
Ano. A v neděli ho vždycky jedí.
Chudák.
Vím, že už mám být zpět,
ale zřejmě jsem natrefil na vraždu na maloměstě.
Už musím letět. Ahoj.
Za mnou! Tady nás neuvidí.
Všichni nás vidí a jsme jim jedno.
Po sté vám říkám, že jste ovce.
Občané Denbrooku.
Vím, že se říká, že George Hardy zemřel za podezřelých okolností.
Ale podezření, že byl otráven, nemohu komentovat, dokud…
Cože? George byl otráven?
A safra.
Promiňte, co to bylo za jed?
Poslyšte.
George byl otráven něčím, čemu se říká taxin.
Je z plodů tisu červeného.
A ty tisy rostou někde tady?
Tamhle.
Zavraždil ho někdo z místních.
Ne.
Prosím. Jistě to byl nějaký tulák.
Co je to s nimi?
Strážníku Derry?
Strážníku Derry.
Ano.
Ano, to jsem já.
Lydia Harbottlová? Harbottlová a Bloom?
Hovořili jsme spolu. Jsem advokátka pana George Hardyho.
Aha. A vy jste?
Já jsem Rebeka Hampsteadová.
Jsem Georgova dcera.
- On měl dceru? - George měl dceru?
Dostaví se někdo, koho nikdo nečekal, a všechno změní.
Dole jsem našel napsané vaše telefonní číslo.
Tak jsem zjistil, kam zavolat.
Stále detekuji…
Vy ale nejste detektiv, že?
Já vím, ale…
Každopádně jste ten dokument našel na stolku v karavanu na pastvině.
To není detekování.
No…
Jen jste si toho dokumentu všiml, když jste byl podruhé v karavanu pana Hardyho.
Přesně tak.
Vrátil jsem se tam, abych místo činu řádně ohledal.
Obehnal jsem to tam páskou. Lepila víc, než bych čekal.
To nikoho nezajímá.
Četl jste to? Ani jste to neprolétl?
Ne. To není má práce.
Ale samozřejmě že je.
Jeho závěť přečtu dneska odpoledne.
Zmiňuje v ní následující osoby. Postarejte se, aby se dostavily.
Reverend Hillcoate, Caleb Merrow…
Pište si.
Reverend Hillcoate, Caleb Merrow, Běta Pennocková,
pan Sádlo, vy a Rebeka Hampsteadová.
Bydlím v hostinci U Koroptve.
Závěť budu číst přesně v pět.
V pět odpo. V 17:00.
Poslyšte, jak víte, Rebeka žije v Americe, a přesto se ocitla v Denbrooku
zrovna v den, kdy byl její otec nalezen mrtev.
Takže ve večer vraždy už byla v naší vlasti.
Ale to vám nedošlo, že ne?
Ano.
Ne. Ovšemže došlo.
To je vaše první vražda, že ano?
Cože?
Myslíte, že jsem ho zabil já?
Jo. Aha.
Aha. Jakože poprvé vyšetřuji vraždu.
Je to velká zátěž pro vaše bedra, strážníku Derry.
Nashle v pět.
Nashle, slečno Harbottlová.
Madam Harbottlová.
Musíme zjistit, co je v té závěti.
Hostinec u Koroptve.
Občas jim tu ožírám kytky za okny.
A nevím, k čemu nám tohle bude.
V těch příbězích, co nám čítal,
byli všichni zmínění v závěti podezřelí.
Chci vidět jejich tváře.
Proč?
Protože lidé často lžou a z jejich očí se to pozná.
Přesně tak.
Mopple, my si tu vykoušeme okno. Ty najdi nějaké vhodnější.
Rozkaz.
Koušem?
Co víte o svojí mamince?
V dopisech mi psal, že zemřela při porodu.
A že byl velmi mladý a chudý a že se bál a…
Že mě dal k adopci.
Prý skrz církev.
I já bych měl jeden dotaz.
Promiňte.
Rád vás zas vidím.
Právě mi došlo,
bez pomoci,
že z Ameriky jste sem nemohla dorazit dneska, že?
Což znamená, že jste byla v naší vlasti už včera,
kdy byl George zavražděn.
Z ničeho vás neobviňuji, ale je to tak?
To je chytré, detektive.
Ne, já nejsem detektiv.
Jsem jen místní strážník,
který čile detekuje.
No já jsem…
přiletěla už včera, ale do Denbrooku jsem se dostala až dnes.
Doplňující dotaz.
Máte
přítele?
Tak to bylo laciné.
Co je? To je standardní dotaz,
který by položil každý vyšetřovatel.
To je vtipné, že se ptáte. Zrovna jsme se rozešli.
Ach ne.
Vidíš to, co vidím já?
Ta dcera.
Tváří se šťastně…
Ale v očích má strach.
V kolik hodin jste včera přiletěla?
Nějak kolem sedmé večer a…
promiňte.
- Ale to nic. - Dneska jsme se měli potkat.
Jsem z toho celá vedle.
- Díky. - Nate.
Díky.
Už stačí. Děkuji mockrát.
Okno. Kdybych byl okno, kdepak bych byl?
Zeleninka.
Ahoj. Mrkvičku si dám líbit!
To ne.
A taky mi psal, že mám bratra, prý dvojče,
kterého poslali do Jižní Afriky.
Jihoafrické dvojče, které neznáte. To je fakt něco.
A vy jste kdo?
Jsem Elliot Matthews. Píšu článek o té…
Nezájem. Ven.
Jako žurnalista mám prá…
Nemáte vůbec žádná práva. Zmizte.
Fajn.
A neposlouchejte.
Budu si v „prezidentském apartmá“ užívat všech jeho výhod.
Lily!
Lily, Sebastiane!
Pomoc!
Pane Van Vuurene, tady Lydia Harbottlová. Slyšíme se?
Ja. Dobré spojení. Děkuji.
Pan Van Vuuren je syn pana Hardyho.
Žije v Jižní Africe, a proto se bude účastnit přes telefon.
Pan Hardy mi poslal opis své závěti. Před dvěma měsíci.
Ale tuto závěť si zde dnes číst nebudeme.
Napsal totiž novou.
- Já ji našel. - Kuš.
Datovaná je tři dny před jeho smrtí.
No jasně. Vždycky je nová závěť.
„Toto je závěť a poslední vůle pana George Hardyho.
Všech sedm jsem vás sezval sem,
neb mám s každým z vás nevyřízený účet.
Některým z vás jsem ublížil
a někteří z vás zase ublížili mně.
Mezi vámi teď v této místnosti
sedí Hňup, Špatný pastýř,
Jarní jehně, Zimní jehně,
Oběť
a dva Vrahouni.“
Dva Vrahouni?
Že jsem Špatný pastýř?
- Kdo je kdo? - Alespoň víme, kdo je tu Hňup.
Chovám ušlechtilé francouzské ovce.
Co to píše o další oběti?
Umře někdo z nás?
A že dva z nás jsou vrahouni.
Co kdybyste zjistil kdo, místo toho flirtování?
Dva Vrahouni?
Zimní jehně.
„A toto vám odkazuji.“
Hej!
„A toto vám odkazuji.
Ujištění, že jsem dobře věděl, co jste ve skutečnosti zač.
A pro většinu z vás to tímhle končí.“
Jak to myslí, že tím to pro nás končí? Co tady vůbec děláme?
Sedněte si a sklapněte, Sádlo.
No dovolte?
Ne, to je další věta v závěti. „Sedněte si a sklapněte, Sádlo.“
Zdá se, že George vás velmi dobře znal.
Nedělej ostudu.
- Kušuj. - Ty kušuj.
„Svému synovi Peteru Van Vuurenovi
odkazuji 300 akrů aktuálně pronajatých Calebu Merrowovi.“
To je milé.
„Své dceři Rebece Hampsteadové
přilehlých 300 akrů, na kterých jsem byl doma,
včetně karavanu, stodoly, inventáře a ovcí.“
Ve své předchozí závěti zanechal pan Hardy zbytek svých aktiv
charitě, Organizaci pro ochranu zvířat.
V této nové však zní následující odstavec takto:
„Zbytek svých aktiv přenechávám své dceři, Rebece Hampsteadové.“
Moc se neradujte. Ten chlap nic neměl.
Omyl, v majetku měl jedno nefunkční rozmetadlo mrvy,
tři pytle hnojiva na trávu…
To se vždycky hodí.
…a jeden bankovní účet se zůstatkem přibližně
30 milionů dolarů.
Říkáte 30 milionů?
A máme motiv.
30 milionů? Jak?
Před dvěma lety George Hardy vynalezl léčivo
na ovčí chorobu známou jako orf.
- Orf? - Orf.
Říkáte, že ta modrá blebta byla léčivo?
Svůj patent prodal velké zemědělské korporaci a dostal…
30 milionů dolarů.
Za orf.
- Někdo je venku. - Time.
Běžte tam. Šup!
Hej!
Nic mi není.
Je zpět.
Vyžeňte ho!
Ven!
Lily, našel jsem to okno.
Jen si dej. Hodnej kluk.
Jen si dej.
Bez pastýře ty ovce dočista zvlčí.
Obzvlášť ten beran.
George ho koupil na pouti.
Je to pěkný rváč.
Počkejte, Time! Dal byste mi prosím svůj komentář?
Ne. Bez komentáře. A pro vás jsem strážník.
A co stopy? Máte nějakou stopu?
Ano. Jo, mám tunu stop a mám to plně pod kontrolou.
Hele. Já potřebuju článek. Vy někoho zatknout.
Nebylo by milé, kdyby vás místní pro jednou respektovali?
Místní mě respektují.
Když to vyřešíte, budete hrdina.
Rozlouskneme to spolu.
Něco vím.
Včera večer, když táhli moje auto do města,
viděl jsem ve 21:00 svítit baterku na Georgově pastvině.
Aha.
To sedí.
Dle ohledání George zemřel mezi 20:00 a 23:00.
Vy jste si to tělo fotil, že? Já zapomněl.
Mám fotek hromadu. Všechny vám je pošlu.
Co vy na to?
Strážníku Hrdino?
A pak řekla Hňup, Oběť, dva Vrahouni a…
Natuty to byla služebná.
Žádná tam nebyla!
Byla jen v knížce a ani v knížce nevraždila ona! Nech ji bejt!
Ovce.
Teď nás bude pást Caleb. Viď, Lily?
Ovšem. Jen musíme dořešit tu vraždu.
Měla bych dotaz.
Pročs ještě neodhalila vraha?
V příbězích jsi vraha odhalila vždycky.
Jenže v realitě je to mnohem komplikovanější
než v knížkách.
Knížka.
Ta by nám mohla pomoct.
Musím se dostat do Georgova karavanu a…
Hleďte.
Není to Rebeka?
Co ta tady hledá?
Jakpak se jmenuješ?
To je Georgova dcera?
Voní jako on. Ale podobná mu není.
Určitě se narodila v zimě.
A proto ji tady George nechtěl.
Ovšem! Zimní jehně. A máme ji.
Rebeka to byla!
Vražednice!
To přece nevíme!
- Já to věděl! - To mluví za vše.
Mně ta Rebeka přišla podezřelá.
Já ji podezřívala od začátku.
Sebastiane?
Lily? Nepotřebovalas něco z Georgova karavanu?
Ňákou knížku?
NEVSTUPOVAT
Naposledy nám George četl o zúžení počtu podezřelých.
Musím tu knihu najít a donést ji tomu policistovi.
Snad si ji přečte a poučí se z ní.
- Jdu já! - Ne. Zorko!
Chci být vyšetřovatelkou! Pusť mě!
Dobře. Musíš mi najít knížku,
ze které nám George četl kapitolu
o prostředcích, motivech a příležitostech.
Měla bych dotaz. Co je kapitola?
To je fuk. Najdi knihu s obrázkem vlaku.
- Měla bych dotaz. Co je vlak? - Mašinka a vagónky.
Měla bych dotaz.
Moment. Emoni, co to děláš?
Vydržte, kolegové. Tu knihu vyčmuchám, neb jsem rozený čmuchal.
Vyčmuchal jsem rajčata. Ty si nechte.
Čmuchej, Emoni. Spoléháme na tebe.
To jsi mimo.
Na kterou knihu George sáhl naposledy?
Tady? Ne, to je mrkev.
- To je skopec. - Pro tu se vrátím.
Aha!
101 HLOUPÝCH VTIPŮ O OVCÍCH
Tuhle knížku hledáme?
Ne!
Ne? A co tuhle?
VRAŽDA NA DRÁZE
To je ona! Emoni, tys ji našel!
Si piš, že našel.
Lily, to jsi řekla ty?
Koneckonců jsem ovčí detektiv.
Ahoj, Time. Posílám ty fotky. Elliot.
POLICEJNÍ STANICE
VRAŽDA NA DRÁZE
Máš tu moc hezky.
Ale trochu smutno.
Odnesla jsem tu knížku tomu policistovi, snad mu pomůže.
Co je to ta pouť?
To neřeš. A vrať se ke stádu.
Patříš do něj taky.
Je to hudba.
Pouť je samá muzika.
A atrakce.
Každý den přicházely děti. Hladily mě a krmily.
To jsem měl rád.
Jenže pak jsem dospěl.
A když nastal večer,
přišli nějací chlapi a odtáhli mě do arény.
A pak do té arény pustili psa.
A já s ním musel bojovat.
Dokud netekla krev.
A pak jednou
tam přišel.
Zaplatil jim
a odvedl mě.
Říká se tomu putovní pouť.
Ale jak to, že jsi skončil na tak hrozném místě?
Proč jsi nebyl u svého stáda?
Já myslel, že Lily, nejchytřejší ovci na světě, by to došlo už dávno.
Jo, tys byl zimní…?
Dříve či později chce zimní beránek odejít.
Tady jste! Jo!
Doufám, že máte hlad, Time.
Máte?
Haló?
Kdykoli nastane v tom případu nějaký zvrat,
jsou u toho.
Zešílel jste.
Zešílel jste a nic nevykoumal. Time!
To jste vedle.
„Kdo zabil George?“
Závěť jmenuje pět podezřelých.
Ten, kdo zavraždil George, potřeboval tři věci:
Prostředky, motiv, příležitost.
Vyšlo to! Četl tu knihu!
Vezmeme to postupně, ano?
Prostředky: Taxin z plodů tisu červeného.
Ty stromy rostou hojně kolem kostela.
Prostředky měli všichni.
Motiv: Proč vraždit George?
Rebeka má jasný motiv.
Ale motiv mohli mít i ti ostatní. Co nám tají?
Příležitost: Má někdo z podezřelých alibi?
Prostředky, motiv, příležitost.
Najdeme toho, kdo měl tři ze tří, a máme Denbrookského Traviče.
Time. To je vážně dobrý postup.
Jo. V noci mi to došlo…
Už ani nevím jak.
Nuže. Můžeme začít.
Sádlo.
Který jste vy z Georgovy závěti?
Pravděpodobně Vrahoun.
Byl to vegetarián.
To bych dokázal odpustit ženě. Ale chlapovi?
Nechutné.
Běta.
Georgův dopis Rebece. Proč jste ho měla?
Možná že poprvé v historii udělali na poště chybu?
A v den předtím, kdy George zemřel,
jste utrousila: „Já ho jednou zabiju.“
Já nevraždila. Já jsem Oběť. A víc vám neřeknu.
Znám svá práva!
Caleb.
To ráno, když jste George našel,
jste mu nesl nějaké dokumenty?
Jo, vypověděl mi nájem.
Tak jsem mu nesl výhodnější nájemní smlouvu.
Ale zbytečně.
Moment. George vás vyhodil? Ale proč?
Slyšeli jste závěť. Asi jsem Špatný pastýř.
Hillcoate.
George do kostela nikdy nechodil.
A zčistajasna tam den před svou smrtí přišel,
aby vám velkoryse přispěl.
Proč?
Proč musím pořád dělat kozu?
George za mnou kdysi přišel
a řekl mi, že své děti nechal adoptovat prostřednictvím církve.
Jakmile se dal do kupy, začal po nich pátrat.
Církev mu nechtěla sdělit, kde jsou.
Má na to přísná pravidla.
A tak se mě zeptal, co by ho to stálo,
abych mu tu informaci zjistil.
Kdyby na to církev přišla, byl bych vyobcován.
- Fuj. - Vyhodili by ho.
Ale ty peníze nebyly pro mě.
Náš kostel si žádá rozsáhlé opravy.
George za mnou přišel v nouzi a já toho zneužil.
Caleb není Špatný pastýř.
Jsem to já.
A Rebeka.
Slečno Hampsteadová.
Užíváte si Denbrookský kulturní festival?
Ano. Plnými doušky.
Tohle bude snadné.
Kde jste byla mezi 20:00 a 23:00 v den té vraždy?
V hotelu poblíž letiště.
Ubytovala jsem se a pak sledovala televizi.
Nemohla jsem spát. Časový posun.
A na co jste se dívala?
Na kanál, kde běží zprávy dokola.
- Na kanál, kde běží zprávy dokola. - Na kanál, kde běží zprávy dokola.
Aha. Tak a máme hotovo. Příjemný den, slečno Hampsteadová.
I vám. Nashle.
Nebo mám říct slečno Krampusová?
Zlověna Krampusová. Tak se jmenujete, že?
A napadá vás nějaký důvod,
proč by si někdo měnil jméno ze Zlověny Krampusové?
Nesporně. Ale i tak jsem si vás proťukal.
A zjistil jsem, že jste se jistou dobu stýkala se známým zločincem.
Odsouzeným za padělatelství.
I účet jste s ním sdílela.
Neznám nikoho, kdo by neudělal chybu ve vztazích.
Nevěděla jsem to. Bylo to před třemi lety.
Aha. Takže jste se nerozešli nedávno.
- Falešné jméno. - To je podezřelé.
Nanejvýš podezřelé.
Povězte mi.
Byla jste poblíž tisů, co rostou u kostela?
Ne. Samozřejmě že ne.
A co třeba na Georgově farmě?
Byla jste tam?
Nikdy.
Caleba vyhodil…
Jo, ale pak Běta řekla…
A proč Rebeka lhala?
A co je vegetarián?
Jak to souvisí?
Mysli, ovce hloupá, mysli!
Přestaň se tím trápit, Lily. Udělala to ta dcera.
- Byla to Rebeka! - Kdo jinej?
Ne, nebyla!
Neznáte ji. Je hodná.
Voní dočista jako George a George mě měl rád.
Tebe? Zimního beránka nemá rád nikdo.
Jedno zimní jehně omlouvá to druhé. To je jim podobné.
Moment.
Cos to říkal?
Že mě měl George rád.
Ne. To předtím.
Řekls, že Rebeka voní dočista jako George.
To už přece někdo říkal.
Někdo, kdo neměl.
Kdo?
Ty.
Já? Jak to myslíš?
Vlnka to byla!
Vražednice!
Ne. Ale přece jenom nám něco tají.
Že ano, Vlnko?
Včera jsi řekla, že Rebeka voní jako George.
Ale ona stála tak daleko, žes nemohla cítit, jak voní.
Pokud tady už Rebeka někdy předtím nebyla.
Ale je to tak nádherný!
Co je tak nádherný?
Ta věc bez konce.
Vidíte?
Je to tak nádherný a nemá to konec.
Zírala jsem na to hodiny, až mi z toho šla hlava kolem.
Vlnko!
Kde jsi to vzala?
Rebeka tu ten večer byla.
Ten večer, kdy byl George zabit.
Probudila jsem se, měla jsem hlad, šla jsem na pastvinu a ona tam byla.
Uviděla mě a řekla:
„Ty jsi ale hezká.“ Protože jsem. Jsem z vás nejkrásnější.
A pak mě podrbala
a ta věc jí upadla.
A já se rozhodla,
že si ji nechám.
Takže soukromé vlastnictví.
Ovce nic nevlastní!
Já vím, ale…
Nemá to konec.
Případ vyřešen.
Byla to Rebeka.
Vražednice!
Ten kousek lesklého kovu nic neřeší.
Ovšemže řeší. Je to důkaz.
Důkaz, jo? Čeho?
Řekla policistovi, že tu nikdy nebyla,
ale byla tu včera večer, kdy byl George zavražděn.
Je to lhářka, falešnice a zimní jeh…
Cože je?
Řekni to.
Od začátku ji nesnášíš.
A vy taky!
A proč?
Protože se náhodou narodila v zimě.
Dopustila se nejhoršího zločinu.
No nemám pravdu?
Nikdo tě nechce.
Nezasloužíš si lásku!
To slýchá každé zimní jehně znovu a znovu,
dokud tomu jednoho dne samo neuvěří.
Sebastiane…
Ona nevraždila.
Ale jak to víš?
Protože jsem jí pohlédl do očí.
Protože je to jasné.
Ale ne vám.
Ne.
Jste jen stádo ovcí.
Ale ty do našeho stáda patříš.
Jak jsem řekl,
já nikam nepatřím.
A nikdy nepatřil.
Lily.
Co uděláme s tou věcí bez konce?
No jasně!
Ten šofér!
Co je?
No co?
Hej!
Vrať to. Hej!
Hej!
Ihned se vraťte!
To je moje čepice!
Stát! Stůjte!
Díky. Za důkaz.
Díky všem!
Našel jsem něco, co vám asi patří.
Těch náramků máte víc.
- Asi mi sklouzl z ruky. Děkuji. - Ležel na Georgově pastvině.
Tam, kde jste nikdy nebyla?
Mám povolení prohledat vám pokoj.
A co tu hledáte?
To nevím.
U tisů jste nikdy nebyla, že?
Já to věděla.
Ale nebyla. Nezabila bych…
Time, musíte mi věřit.
Strážníku Derry.
Strážníku Derry, já vám přísahám.
Já svého otce nezabila.
Rebeko Hampsteadová, zatýkám vás pro vraždu George Hardyho.
Výslech podezřelé
Zlověny Krampusové alias Rebeky Hampsteadové.
Jste ochotna vypovídat bez přítomnosti svého právního zástupce?
Ano. Nepotřebuji ho. Ráda vám všechno vypovím.
Aha. Tak začněme tímhle.
Byla jste na pozemku George Hardyho toho večera, kdy byl zavražděn?
Ano.
Aha, takže všechny ty úsměvy a ta chvála, jak jsem chytrý detektiv,
to jste jen hrála. Že ano?
Lhala jste od první chvíle, kdy jste se tu objevila.
Ty dopisy. Ty jsou pravda.
Psal mi, že mě hledal přes 20 let
a že si chce uspořádat svoje záležitosti. Poslal mi opis své závěti.
Závěti, kde vám odkazuje 30 milionů, nebo té, kde zdědíte jen stádo ovcí?
Nebylo v ní nic o penězích.
Psal mi, že mě chce poznat.
No…
Přiletěla jste
a pak jste jela k němu na farmu v ten večer, kdy byl zavražděn.
A co se stalo pak?
Povídali jsme si.
O čem?
O ovcích.
Povídali jsme si o ovcích.
A jejich jménech.
Říkal, že jméno by měla mít každá ovce.
A že ta jména vybírá podle toho, co jim vidí na očích.
A chtěl, abych se o ně jednou starala.
Vybral si mě.
Ale já nejsem hloupá.
V době vraždy jsem s ním byla o samotě.
A ta nová závěť a ty peníze a to, jakou mám za sebou minulost?
Mohla jsem jenom lhát.
Musíte mi věřit.
„Lhala jsem, tak mi věřte.“
Jako fakt?
Ráno vás odvezou na okresní soud,
kde vás úředně obviní z úkladné vraždy George Hardyho.
Takže to byla ona.
Prachy.
Pletou lidem hlavu.
George Hardy si očividně vybral špatné jehně.
Mimochodem, Van Vuuren se rozhodl prodat svou pastvinu Calebu Merrowovi.
Zítra v poledne dořešíme potřebné dokumenty.
Dobře.
Podcenila jsem vás, strážníku.
Vskutku.
Zdá se, že vy zdaleka nejste Hňup.
Bravo.
Lily?
Co se tu potuluješ? Jsi v pohodě?
Jo. Jsem víc než v pohodě. Jsem šťastná.
Zatkli Rebeku. Od zítřka bude Caleb naším novým pastýřem.
To je báječné.
Všechno popírá, ale já mám pravdu a Sebastian ne.
Byla to Rebeka, ne?
Ovšemže byla.
Díky.
Protože jsi ji odhalila.
Cože?
Vždycky odhalíš, kdo je vrah. Dřív než příběh skončí.
Věřím ti.
Ale to byly jen příběhy.
Ona je skutečná. Co když se…?
Lily, hele.
Calebova pastvina je tamhle za tím plotem.
Nezajdeme tam seznámit se s novým stádem?
Ale my nikdy na Calebově pastvině nebyli.
Jo, ale ani přes silnici jsme dřív nechodili.
Za mnou.
Jako bychom byli v oblacích.
Myslíš, že jsme zabloudili?
Tak to těžko.
Haló?
Nazdar!
Já jsem Lily.
A tohle je Mopple.
Jsme z druhé strany pastviny.
Caleb bude i naším pastýřem.
Co?
Utečte.
Co? Ale…
Možná jsme sem přece jen chodit neměli.
Radši půjdem.
Dobře.
Kudy je zpět?
Myslím, že tudy?
Hele! Světýlko.
To musí být Calebova stodola.
Tady budem v bezpečí.
Já bych neřekl, že je to stodola.
Měli bychom spíš…
Počkej.
Co to je?
Lily, ne. Musíme jít.
DENBROOKSKÉ SKOPOVÉ
Proč je ta ovce na porce?
Co jim to udělali?
Caleb?
On…
Ahoj, pejsci.
Proč jsou takoví?
Vadí jim, že jsme sem vlezli.
Uteč!
Přidej, Lily!
Nemůžu! Brzo mě doženou!
Sebastiane.
Ne!
Sebastiane.
Ještěžes přišel. Už jsem se bála, že nás…
Sebastiane?
Sebastiane, vstaň!
Lily.
To nejde.
Proč ne?
Já to nechápu…
Lily.
On umírá.
Co?
Ne, ovce neumírají.
Měníme se v mraky.
Změň se v obláček, Sebastiane.
Kéž by to šlo.
Neměl ses vracet.
Proč ses vracel?
Musel jsem.
Jste moje stádo.
Já ho vidím.
Vidím George.
Ne.
To je Caleb.
Musíme zmizet.
Jdeme, Lily!
Všichni vstávat!
- Vstávat! - Vstávat!
A za mnou!
A za ní!
Za ní!
Stát!
Nezastavujte! Musíme pryč! Ihned!
Pryč? Co to povídáš?
Sebastian umřel.
Říkalas, že se měníme na obláčky.
Mýlila jsem se.
Umíráme.
Jako Sebastian.
A když teď neutečeme, umřeme tak jako on.
Caleb totiž ovce porcuje na maso…
Přestaň! Proč říkáš tak ošklivé věci?
Zapomenu, co se tady děje. A hned!
Ne, nesmíš!
Proč bych si měla pamatovat něco tak hrozného?
Protože je to pravda!
Není, když si to nepamatuju.
- Raz. - Počkej!
Dva.
Drcane, Ducane, prosím. Odvahu.
Tři!
Ahoj, Lily.
Měla bych dotaz.
Co tady děláme?
Asi omyl. Zpátky na pastvinu.
Zpátky na pastvinu.
Ne! Nechoďte tam!
Sebastian se v nás nemýlil.
Jsme jen hloupé ustrašené ovce.
Dneska to nebylo poprvé, co jsem viděla nějakou ovci umřít, že ne?
Ne.
Kolikrát jsem na smrt zapomněla?
Víckrát, než jde spočítat.
A tys nesl břímě těch zlých vzpomínek? Docela sám?
Ano.
Pamatuju si všechno špatné.
Ale pamatuju si i všechno to dobré.
Třeba tvář svojí maminky.
A svoje staré kamarády, co mě měli rádi.
A ty si budeš pamatovat Sebastiana.
Bolí to.
Vzpomínky bolí.
Já vím.
Ale když zapomeneš, tak ostatní nezachráníš a Sebastian umřel zbytečně.
Caleb si pro tebe zítra přijde
a ty za ním půjdeš jako všechny ostatní „hloupé ustrašené ovce“.
A pak umřeme.
Mrzí mě to, Lily. Vážně.
Ale ti, které jsme měli rádi, mohou žít jen ve vzpomínkách.
Odpusť mi, Sebastiane.
Nejsem tak silná jako ty.
Raz. Dva.
Možná jsi ze všech nejchytřejší, ale Mopple je nejmoudřejší.
ZÁHADA NA BROCKLEBANKSKÉM MOSTĚ
I mně někdo kdysi umřel.
Vím, jak to bolí.
Ale čas všechno vyléčí a zůstane jen to dobré.
Ty jsi vážně tady?
Jasně že jsem.
Nezapomněla jsi na mě. Tak to funguje.
Ale teď už na tom nesejde. Caleb nás…
Caleb mému stádu nic neudělá, protože ty to stádo zachráníš.
Ale jak?
Vždyť už víš jak.
Když odhalíš, kdo je ve skutečnosti vrah,
Rebeka stádo zdědí a vám se nic nestane.
Ale co když skutečného vraha neodhalím?
Těch příběhů jsem vám přečetl tucty.
Chodí to v nich vždycky stejně.
Ale to nám nijak nepomohlo.
Policie ví, že to nebyl tulák.
Na místo činu se mohl vrátit kdokoli.
Rebeka byla ta, koho nikdo nečekal…
A?
Oběť je klíčem k řešení případu.
Skvrna od trávy na jeho ruce.
Krásně barevné.
Vybral špatné jehně.
Já viděl Georgova ducha.
Jsi hlavička.
- Rebeka nevraždila. - Lily, počkej.
- Vím, kdo to byl. Když prokážu… - Co?
Že ta skvrna nebyla od trávy.
- Ale jak to…? - Počkej.
Už vím. Jo!
Ale jsem moc velká. Nevlezu tam.
Já se vejdu všude.
A taky nezapomínám.
Celou nožičku dovnitř.
A druhou nožičku do té druhé.
Tak jo. A teď za mnou.
Vyskoč. A dovnitř.
Tohle je tak divné městečko.
Myslíš, že to vyjde?
To nevím. Musíme počkat.
Co ti George řekl to ráno v den, kdy umřel?
Viděla jsem, jak ti něco pošeptal.
Řekl, že zimní beránci jsou nejlepší.
- Hele, Důco. - Jo?
Máš někdy pocit, jako bys na něco zapomněl?
Jako na něco, co se nám včera snažila Lily říct,
ale my to pak zapomněli, protože jsme dostali strach?
Strach ne. Rozhodně ne strach.
Ale jo. Tak tak.
Co s tím uděláme, bratře?
Nemám ponětí, ale něco udělat musíme. A půjdem do toho hlavou.
Jsi génius.
Tak jdeme? Uděláme:
Berany, berany, duc!
Kdo to udělal?
Jehňátko. Vlezlo sem světlíkem.
Jehňátko sem vlezlo světlíkem?
A to není vše.
Co víc se mohlo asi tak stát?
Vím jistě,
že to jehně poslouchalo pokyny jiné ovce.
Jasně.
Co to znamená?
Znamená to…
Nevím.
Asi nic!
Jsou to ovce.
Jen ovce.
Podepište předání a jedem.
Dobrá.
Nevyšlo to.
Dejte mu chvilku.
Strážníku Derry.
Ten protokol.
PŘEDÁVACÍ PROTOKOL
Nedělej to.
PODPIS
Stát!
Ona to nebyla. Nevraždila!
Ale už vím, kdo to byl.
Kdo zavraždil George Hardyho.
Paní Harbottlová.
Ne!
Ukázalo se, že jsem vskutku Hňup, ale možná už nejsem.
Sotva Rebeka Hampsteadová dorazila do Denbrooku, byla hlavní podezřelou.
Měla nejsilnější motiv. Navíc lhala.
Byla na Georgově farmě v době vraždy.
A přesně s tím skutečný vrah počítal.
Vrah, který neustále unikal naší pozornosti, neboť nebyl ani podezřelý.
Jediný člověk jmenovaný v Georgově závěti, který měl alibi.
Dokonalé alibi.
Takové, že nebyl ani přítomen.
- Vy myslíte… - Ano.
Peter Van Vuuren.
- Z Jižní Afriky. - Z Jižní Afriky.
Rebeko, George vám prý poslal opis závěti.
Vsadím se, že tentýž opis poslal vašemu bratrovi.
Který si ho proklepnul a zjistil, jaké jmění ve skutečnosti George má,
a rozhodl se, že těch 30 milionů získá, i kdyby ho kvůli tomu měl zabít.
Měl však jeden obří problém.
Motiv!
To jsem chtěl zvolat já!
Předtím jste zvolal tak, že jsem byla za pachatelku.
Motiv!
Pokud vám oběť vraždy zanechá v závěti celé jmění, jste hlavním podezřelým.
Ale pokud ho zanechá vaší sestře a ji za váš zločin zavřou…
Zdědí všechny peníze nejbližší
- příbuzný! - příbuzný!
Dovolíte? Tohle je mých pět minut slávy!
Odpusťte, prosím.
Příbuzný!
Otázkou zůstává,
kde se schovává?
Koho vlastně hledám?
Někoho, kdo je všem na očích.
Někoho, kdo si změnil jméno.
Například Zlověna Krampusová
je teď Rebeka Hampsteadová.
A Peter Van Vuuren…
je teď Elliot Matthews.
Ne!
Georgův duch.
Já se nemýlím.
Time, jen se ztrapňujete.
Já nežiju v Jižní Africe. Žiju tady a pracuju jako novinář.
Ano.
Hádám, že v naší vlasti žijete už delší dobu jako „Elliot Matthews“.
A přetvařujete se.
George vám řekl, že sem Rebeka přijede, že?
A pro vás to byla příležitost se jí zbavit.
Potřeboval jste jen důvod přijet do Denbrooku.
Třeba kulturní festival.
Váš plán byl prostý.
Nejdřív…
udělat scénu, že odjíždíte z Denbrooku.
A pak se kvůli autonehodě vrátit.
Později večer, když Rebeka odešla,
jste přišel spáchat hrozný čin.
Pojď dál.
Na zdraví.
Otrávil jste svého otce
a podstrčil tam tu novou závěť.
Ale váš otec měl tužší kořínek, než jste čekal.
Došlo k potyčce.
Ale nakonec jste ho přemohl.
Jediné, co zbývalo, bylo dostat vaši sestru za mříže.
Šel jste na to chytře.
Došlo vám, že vás paní Harbottlová vyhodí, až bude závěť číst.
Pane Van Vuurene, tady Lydia Harbottlová. Slyšíme se?
Ja. Dobré spojení. Děkuji.
Plody tisu červeného jste pak podstrčil do Rebečina pokoje už snadno.
Maloměstský hostinec.
Všechny zámky stejné.
Téměř dokonalý zločin, Elliote.
Ale co jste nevěděl a co mi až doteď unikalo, bylo,
že jste zanechal stopu.
Georgovy ruce.
Jedna byla modrá, druhá zelená.
Modrá je jasná. Byla od léčiva, na němž zbohatl.
Ale zelená? Proč zelená?
Ale pak jistý druhý tým,
tým velmi dobrých detektivů…
mi dal tip.
Žlutá a modrá.
Smícháním modré a žluté vznikne zelená.
Stejná zelená, jakou měl George na ruce.
Stejná zelená, jaká byla na povlaku polštáře v hostinci,
kde jste spal poté, co jste zavraždil George!
Ten večer měl George obě ruce modré od toho léčiva.
Ale pak chytil někoho za vlasy.
Někoho, kdo si narychlo ty vlasy přebarvil levnou barvou,
která se v dešti rozpouští.
Odtud ta zelená skvrna.
Někdo se rychle přebarvil na blond, než přijel do Denbrooku,
protože si nepřál, aby kohokoli napadlo,
že je příliš podobný své sestře nebo svému otci.
Není to tak, Petere?
Je!
Není!
Ne, je to hloupost a nemáte důkaz.
Pak vám jistě neva, když si vezmu tohle.
Vůbec ne.
Jako uznávám, že nejsem od přírody blond.
I když pak musím i přiznat, že si bělím zuby a holím hruď.
O co, že je to vegetarián?
Takže jestli mě chcete obvinit z vraždy za to, že si barvím vlasy,
tak u soudu neuspějete.
A zažaluju já vás.
Vy to nechápete.
Já nechci váš vlas kvůli barvě.
Ale kvůli DNA.
Jestli jste syn George Hardyho,
pak jste Peter Van Vuuren
a jste ten, kdo skutečně vraždil.
A má ho.
A mám vás.
Bravo, Time.
Hej!
Lily!
Drcane! Ducane! Jste tu!
Jo!
Proč?
Stát!
Protože teď máte legitimní důvod si ducnout.
- Díky. - Konečně.
Jo!
Berany?
Jo. Berany.
Duc!
Vydělal miliony. Slyšíte? Dolarů!
Jsem jeho syn.
Ty miliony měly být moje!
Možná je to Američanka, ale nebyla to ona.
Ale jděte.
Poslyšte.
Jménem celého sboru denbrookské policie
se vám upřímně omlouvám.
A je v tom sboru kromě vás ještě někdo?
Ne.
To já se vám chci omluvit.
Díky.
Hele.
To je to jehně?
To ze světlíku.
Myslíte, že se tu ještě trochu zdržíte?
Zrovna mě pustili z vazby, musím se z toho trochu oklepat.
Já bych byl rád.
Možná.
Rebeko.
Rebeko. Škoda, že se vám nemohu dostatečně omluvit.
Neplaťte.
Díky.
Počkejte.
Moc mě to mrzí.
Vzala jsem to.
Nesla to pošťačka a já nevěděla, že jste jeho dcera.
A ten navoněný papír jsem mu koupila já, takže…
Snad chápete.
Vy jste ho milovala?
Inu…
A miloval on vás?
Měl mě rád.
Ale George miloval vaši matku.
A pro nikoho jiného už ve svém srdci místo neměl.
Říkala jsem si, co na ní vidí?
Ale teď už to chápu.
Kéž bych se ho na ni vyptala víc.
Ani nevím, jak se jmenovala.
Lily.
Jmenovala se Lily.
Ta podvržená závěť samozřejmě není platná.
Ale i tak zdědíte jeho ovce a pozemky.
- Slečno Hampsteadová. - A to je hezké.
Máte minutku?
Tady s panem Sádlem se snažíme rozjet nové podnikání.
Už jsme si sehnali financování.
Rádi bychom od vás odkoupili pastviny i stádo vašeho otce.
Dva Vrahouni.
Jak prosím?
Můj táta zjistil, že na jeho pozemku vraždíte ovce.
Jste ti dva Vrahouni.
Ne, jsme dva byznysmeni.
Kteří vám nabízí dobrou cenu.
A víte vůbec, jak se jmenují?
Prozradil mi jejich jména.
Je tam Lily.
A Mopple.
A ta hebká a huňatá je Vlnka. Prý je to trochu primadona.
A ten, co pro vlnu skoro nevidí, se jmenuje Emoň,
což mi přišlo trapné. Ale prý si mu nikdy nikdo nestěžoval.
- Slečno Hampsteadová… - Hardyová.
Rebeka Hardyová.
Měním příjmení.
Změny jmen nedělám.
Bohužel, slečno Hardyová. Hodně štěstí.
Nashle.
Moment.
Co kdybych si chtěla těch ovcí pořídit víc?
Sehnala byste mi financování?
Lily, jak jsi na to mohla přijít?
Jasně že na to mohla přijít.
Je to nejchytřejší ovce na světě.
Ale jdi. To jsem si myslela. Ale nejsem.
Mýlila jsem se.
Měla jsem věřit zimnímu beránkovi, když tvrdil, že viděl Georgova ducha…
Pojďte, ovečky.
Jak se jmenuješ? Máš sourozence?
Jak dlouho už tady jste? Měla bych milion dotazů.
Omlouvám se.
Kde máte obličeje?
Ty máš orf!
I já mám orf!
Lily.
HARDYHO PRŮVODCE CHOVEM OVCÍ
„Kapitola první.
Obecně se věří, že ze všech domestikovaných zvířat
jsou ovce zdaleka nejhloupější.
Ale to není pravda.
Ovce jsou nejen inteligentní, ale též inspirativní.
Jak praví staletí stará říkanka:
Pastýřka ovce ztratila a neví, kde je najít,
však ovečky samy, byť zatoulány,
umí se zpět domů vrátit.“
Máš tu moc hezky.
Ale trochu smutno.
Georgi.
Tak se jmenuješ.
Jméno by měla mít každá ovce.
George.
„Stádo roztomilých, huňatých oveček, bílých jak sníh.
Lidé si myslí, že všechny ovečky jsou stejné.
Avšak každé stádo ovcí je ve skutečnosti
plné jedinečných osobností s různými vlastnostmi a náturami.
Ovce mohou být přítulné, přátelské, ale i odtažité.
Chytré a bláhové. Stydlivé i nestydaté.“
- Jak se jmenuješ? - Já jsem George.
Ahoj, Georgi!
„Tato klidná domácí zvířata měla své místo v každé společnosti
a jsou zastoupena v jazyce i symbolice,
kde představují lásku, nevinnost a mír.
Neb jako lidé si váží sounáležitosti nade vše.
Dovolí si, aby patřily nám.
Ale nakonec
my patříme jim.“
BÉÉ TEAM NA STOPĚ
Natuty to byla služebná.
České titulky Vojtěch Kostiha