Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
OVCE DETEKTIVI
Draga Rebeka:
Znam da imaš mnogo pitanja.
Imam ih i ja.
Najzad, život je misterija.
Ali ako postoji jedan odgovor na sve zagonetke sveta,
jedna tajna za sreću,
predlažem sledeće:
ovce.
Ozbiljno.
Ovce su odgovor.
Dobro, dolazim.
U poslednjem pismu, pitala si me imam li neku posebnu ovcu.
Sve su posebne. Zato sam svakoj dao ime.
Na primer:
dvojicu prgavih blizanaca ovnova nazvao sam Roni i Redži.
Tu je ponositi i dostojanstveni ser Ričfild.
Pufna je najpufnastija.
Prava diva.
Zora je najradoznalija.
Mopl najstrpljiviji.
A Vunooki…
Nisam smislio neko bolje ime.
Dobro, znam da sam rekao da su sve posebne,
ali priznajem da su dve moje ovce posebnije od drugih.
To je Sebastijan.
Moj najveći ovan
i, poput mene, usamljenik.
Malo-malo odluta nekud.
I malo-malo, vrati se.
I konačno, Lili
Moja najpametnija ovca.
Čini se da uvek zna šta mi se mota po glavi
i šta mi stoji na srcu.
Ona mi pre svih pruža mir koji samo pastiri poznaju.
Mir koji donosi
staranje o najmilijim bićima na svetu.
Svaki dan se staram o njihovom zdravlju.
HRANA ZA OVCE
Dobro ih hranim,
uredno šišam.
Trudim se da ih zabavljam.
Kad se probudim Znam da ću biti
Da ću biti čovek koji se budi pored tebe
Vodim računa da popiju lek za koji mislim da bi rekle da ga vole
kad bi mogle da govore.
Vreme je za lek, druže. Tako.
Kad završim poslove pred zalazak sunca,
biram knjigu da im čitam naglas.
Detektivski romani, misterije, krimi priče. Moje omiljene.
„Znam kad je Rodni Holingshed ubijen
i znam ko je bio pravi ubica.”
Sviđa mi se da se pretvaram da razumeju priču.
Ali u sebi znam, ma koliko posebne bile, one su ipak
ovce.
Ne, nema više.
Slobodne ste.
Sutra ću pročitati kraj.
Zašto je sad prekinuo?
Taman je hteo da kaže ko je ubica!
Ovo je mučenje! Služavka je, zar ne?
Naravno da je služavka.
Ne, baštovan je.
Stalno kosi travu, a uopšte je ne jede?
Da. Sumnjivo je to.
Jeste li ludi? Doktor je.
Nema šanse. Grozna tetka je.
Grozna tetka je bila u drugoj priči, genije.
Otkud nama isti roditelji?
Evo ih, počinju.
Da.
Opet isto.
Svi grešite.
Ja sam ukapirala još pre dva poglavlja.
Služavka, zar ne?
Nije služavka.
Nećak, Berti Holingshed.
Ali, Lili, zar nije detektiv otkrio da je sve dokaze protiv Bertija
podmetnuo pravi ubica?
Tako je.
Zar ne shvatate?
Da bi izbegao kaznu, sam je podmetnuo dokaze.
Berti Holingshed je bio pravi ubica.
Zašto to radiš?
Džordž će sutra pročitati kraj priče. Videćete.
Ipak mislim da je služavka.
„Berti je dobro poznavao zakon
koji kaže da se osobi ne može suditi dvaput za isti zločin.
Zato je, da bi izbegao kaznu, sam podmetnuo dokaze.
Berti Holingshed je bio pravi ubica.”
Većina mojih ovaca po celi dan jede
ili misli na to šta će da jede.
Ali imam tri živahna jagnjeta čija je energija beskrajna.
Srećna, bezbrižna stvorenja, rođena u proleće.
Zapravo, skoro sva jagnjad su rođena u proleće.
Ali postoji jedno jagnje koje je rođeno zimi.
Zdravo.
-Ja sam Dejzi. -A ja Oliver.
-Ja sam Pikls. -Kako se ti zoveš?
Nemam ime.
Hoćeš da se igraš s nama?
Ne! Iš!
Ne smete da se igrate s tim zimskim jagnjetom.
Ono ne pripada ovom stadu.
Iz samo ovcama znanim razloga,
stado najčešće odbacuje jagnje rođeno zimi.
U redu je.
Samo zato što je zimsko jagnje drugačije.
Tako je. Dobro.
Imam jedno pitanje.
Zašto je Džordž tako fin prema tom jagnjetu?
Džordž nije ovca.
Niko ga nije naučio šta su zimska jagnjad.
I još nešto za kraj, ako prihvatiš moj poziv,
treba da znaš da živim blizu varošice Denbruk.
I u njoj ima nekih posebnih vrsta.
Na primer…
Dobro jutro, Kejlebe.
Kejleb, takođe pastir.
Dobro jutro.
Ne volim ga.
Hem, kasapin.
Stvarno ga ne volim.
Bet, gostioničarka.
Ne voli mene.
Mogla bih da ga ubijem.
Tim, policajac.
ŠOKER
Budala.
I velečasni Hilkout koji umišlja da je pastir naroda.
Naš odnos je komplikovan.
A sada, u današnjoj službi, Priča o izgubljenoj ovci.
Džordže, pridružićeš nam se?
Svi su dobrodošli u Božjoj kući.
Čak i kasapini?
Neću vam se pridružiti.
Došao sam da poravnam dug.
Dobri, stari Džordž.
Ali dosta je bilo o ljudima.
Želim da upoznaš moje stado.
Željno iščekuju da te vide.
I ja isto tako.
Dođi uskoro, molim te.
Voli te, Džordž.
Pufno?
Imam jedno pitanje.
Da li od maslačka trepavice postaju lepe kao tvoje?
Ne, on nema uticaja na trepavice.
Ali zato je čudesan za vunu.
Pogledaj Vunookog.
On samo maslačke jede.
A to je maslačak? Važi.
Treba da sačuvamo malo za Sebastijana. Nema ga danima.
Šta nas briga? Otkad ga je Džordž doveo bogzna odakle,
stalno tumara po onoj varoši.
Neka ostane gladan.
To što on ne haje za nas, ne znači da ne treba da brinemo o njemu.
Sebastijan je deo našeg stada.
Gledajte! To je Kejleb!
Kuce!
Kuce, kuce.
Kejlebe! Ovamo!
Uvek mi se sviđa kako miriše.
To je zbog vunenih džempera.
Tako su predivno obojeni.
-Mogu li da uđem? -Odlazi!
Ulazim.
Tako je nov i lep i sjajan.
Misliš li isto što i ja?
-Lupa mi se! -Mnogo mi se lupa!
Redži! Roni!
Razgovarali smo o tome. Ne lupamo ništa osim kad…
Postoji opravdan razlog za lupanje.
Tako je.
Ovo je treća Kejlebova poseta ovog meseca.
Samo o jednom mogu razgovarati tamo unutra.
Mešanje stada.
-Mešanje stada! -Nove ovce.
-Novi pašnjaci! -Kuce?
Razmišljam o tome!
Dao sam ti priliku i ti si me lagao, Kejlebe!
Ne vraćaj se.
Čini se da neće biti mešanja stada.
Bila sam srećna.
Sad sam tužna i uznemirena.
Želim da zaboravim ovo!
U pravu si. Kakvo razočaranje.
Spremni svi?
Odlučujemo da zaboravimo Kejlebovu posetu dok izbrojim do tri.
Jedan. Dva…
A šta će Mopl? On ne može da zaboravlja.
Zašto ne može?
Jadni Mopl.
Rođen je sa strašnom manom.
Za razliku od nas ostalih, on ne može odlučiti da zaboravi.
Da.
Mople, kad mi zaboravimo, nemoj nas podsećati da se ovo desilo.
Jesi li sigurna? Nije bilo toliko strašno.
Nije. Ali nije bilo ni dobro. Zašto da se stresiramo?
Spremni?
Jedan.
Dva.
Tri.
Pufno?
Imam jedno pitanje.
Da li od maslačka trepavice postaju lepe kao tvoje?
Ne, on nema uticaja na trepavice.
-Ali zato je čudesan za vunu. -Ali je čudesan za vunu.
Dobro sam.
Biću dobro, obećavam.
Prosto…
Ne znam.
Nadao sam se da će ubrzo sve biti drugačije.
Ali ti ne treba da brineš.
Bićeš dobro.
I ja ću biti dobro.
DENBRUŠKI KULTURNI FESTIVAL
Ćao.
Zdravo. Ima li nešto novo?
Nema mnogo pošte za ponedeljak. Samo računi i reklame.
DŽORDŽ HARDI
Džordž. Kome šalje pismo?
Ne bih smela da otkrivam, ali…
Gospođici Rebeki Hempsted. U Ameriku.
Ko god da je ona, dopisuju se već mesecima.
I…
Hajde.
Pomiriši.
Papir s mirisom ruže.
To su ljubavna pisma.
Možeš li da poveruješ?
Namćorasti Džordž Hardi, romantik u duši.
Ko bi rekao.
Džordž romantik.
Da.
-Čuvaj se. -Da, i ti.
Zdravo!
-Dobar dan! -Zdravo!
Dolazim iz grada na Denbruški kulturni festival.
Fantastično.
To je to.
Za mnom.
To je šta.
Dobro došao na Denbruški kulturni festival.
Originalna dela Bet Penok
Šalite se.
Molim? Ovo je nasleđe naše varoši.
Šta je „Povratak u Oz”?
To je najbolji film koji postoji.
Snimali su ga 60-ak km odavde niz put.
Većina se slaže da je bolji od originala.
Nisam ga gledao.
Ko još nije gledao „Povratak u Oz”?
Dobro, žao mi je. Zašto ste napravili ogromni ulični baner za ovo?
Želim da ljudi dođu. Nema festivala bez ljudi.
Ne, ovo nije ni nalik festivalu.
Ne. Samo nekoliko stolova.
Ti to mene podučavaš kako da poslujem?
Ne.
U pravu ste. Izvinite.
Nismo dobro počeli.
Ja sam Eliot Metjuz, reporter „Gazete”.
Reporter pripravnik.
Dobro. Radim na prijemu čitulja.
Ali dugo jurim za dobrom pričom
i moj urednik rubrike mi je dao ovo:
Denbruški kulturni festival.
-I? Zvuči bajno. -Da, baš je super.
Neću dobiti unapređenje pišući o ovome, zar ne? Neću.
Šteta.
Deset. U gotovini.
Za šta?
-Za ulaznicu. -Za ulaznicu.
Deset.
Uzmi…
Uzmi sve.
Ma pusti…
Ćaknut je.
DOBRO DOŠLI U DENBRUK
Gde je Džordž? Gde je naša priča za laku noć?
Trebalo je dosad da izađe.
Tog zvuka se ne treba plašiti.
Ser Ričfilde?
Da, vreme je da vam se ispriča, jagnjići mali,
kako stvari stoje.
Svi ovi oblaci su jednom bili ovce, kao što ste vi i ja.
Kad vide da zemlja postaje sušna,
počinju da plešu.
Čuje se tutnjava i prasak dok teraju kišu iz neba
kako bi trava i detelina rasli.
Da li sve ovce postaju oblaci?
Da, Piklse. Svi mi.
I ja ću jednog dana postati oblak kao što su moji roditelji pre mene.
Mada,
iz nekog razloga, ne sećam se kako je bilo
kad su se moji roditelji pretvorili u oblake.
Mople, ti se svega sećaš.
Mora da je bio divan taj dan, zar ne?
Jeste. Naravno.
Oprostili su se i veselo odlebdeli na nebo,
pretvorili se u dva divna pufnasta oblaka
i gledali odozgo sve nas
s ljubavlju.
Zauvek.
Hvala ti.
Evo je!
Kako i treba da bude.
Da.
Sve je kako treba da bude.
GILJARD MESO
S druge strane, izabrali ste savršen period za boravak ovde.
Održava se Denbruški kulturni festival!
Srećniče!
Išla sam prošlog vikenda sa sestrom i jele smo lokalni sir.
Mnogo je bolji od svega
što se nudi u onim fensi prodavnicama sira u gradu.
Sestra mi je rekla…
Jeste li videli ono?
Šta?
DOBRO DOŠLI U DENBRUK
Jupi! Budan si!
Sto puta sam ti rekao da ne radiš to.
Zaboravili smo!
Zaboravili smo.
Naravno.
Vidi ovo!
-Čekaj mene! -Stani, uspori!
Kad se probudim
Da ću biti čovek koji se budi pored…
Lili? Šta to…
Mislim da je igra. Ne pomeraj se.
Prvi koji se pomeri, gubi.
On se ne igra.
Šta onda radi?
Lili.
On je…
Mrtav.
Džordž je mrtav.
Šta? Kako to misliš mrtav?
To nije stvarno.
Toga ima samo u knjigama.
Stvarno je?
Ljudi umiru?
Da li će se pretvoriti u oblak?
Ne. Samo se ovce pretvaraju.
-„Mrtav”? -„Mrtav”?
To je stvarno?
Izgleda da jeste.
Mogu li onda i ovce da umru?
Ne, Piklse, mi se pretvaramo u oblake, ali…
Džordž ne sme da umre.
Treba mi lek. Imam orf.
Šta je orf?
Ovo je orf.
Odvratno!
Mislim da ne razumete šta govorim.
Džordža više nema.
Nikad se neće vratiti.
Ali Džordž je bio naš pastir. Šta ćemo sad?
Ti si najpametnija ovca na svetu, Lili. Reci šta ćemo?
Možemo samo jedno.
Moramo da zaboravimo Džordža.
Šta? Lili, to je Džordž. Ne možemo tek tako…
Sećanje na njega previše boli. Ne mogu to.
U pravu je. Ovce nisu stvorene da osećaju tako nešto.
Moramo odlučiti da zaboravimo.
Brojim do tri.
Stani. Nemoj…
Jedan.
Nemoj! To je Džordž.
Dva.
Ništa vi nećete zaboraviti.
Sebastijane.
Mislili ste da ću dozvoliti da zaboravite mog pastira tek tako?
Bio je naš pastir, Sebastijane.
Svi smo ga voleli.
Bol je neizdrživa.
I zato ćemo zaboraviti.
Ne, nećete.
Sećaćete ga se jer tako treba.
Jer je to ispravno.
Šta je pravno?
Ne… Mislio sam pravedno.
Samo mi šta?
Pravedno.
Dobro ne sme da trpi zbog lošeg.
Slabi ne smeju da trpe zbog snažnih.
I prijatelj ne sme biti zaboravljen.
Džordž mi je jednom pokazao šta je pravda.
Zaslužuje isto zauzvrat.
Istina je. Džordž je uvek bio dobar prema meni.
Prema svima vama.
Zato vas je gajio samo zbog vune.
Koji drugi razlog postoji?
Nijedan. Samo vuna. Jedino divna vuna.
Imam jedno pitanje.
Koji je smisao ljudskog života kad može da se okonča u trenu oka?
I zašto ljudi postoje?
Ko ih je napravio? A nas?
Šta je u drvetu i gde je mesec danju?
I zašto je Džordž ubijen?
„Ubijen”? Otkud ti to da je ubijen?
U pričama za laku noć, mrtvi ljudi su uvek ubijeni.
Ne, ne, Zoro.
To je sve kao bajagi. Ovo je stvarno.
Zar ne, Lili?
Da, tako je. Nema razloga da se misli da je Džordž…
Njegov šešir.
Svratio sam da mi potpiše neke papire i pronašao ga ovako.
Hoćeš li da kažeš koju reč?
Ne.
Kejlebe.
Šta kasapin radi ovde?
Pet.
Šest.
Želi ovce.
Petnaest.
Šesnaest.
Lili. Šta si naumila?
Možda nije ništa,
ali ne izlaze mi iz glave Džordžov šešir i kabanica.
Koji šešir i kabanica?
To ti kažem. Izašao je na kišu. Zašto se nije obukao?
Osim ako…
Podigni me.
Šta?
Voleo bih da mogu ovo da zaboravim.
Vidiš li nešto?
Vidim sve.
Izvini?
Dobro jutro.
Zašto si još u gradu?
Problemi s autom. Ko je ovo?
Zove se Džordž Hardi. On je pastir.
Šta se desilo?
Verovatno srčani udar.
Bojim se da nema ovde priče za tebe.
Osim ako se ne pojavi nešto neuobičajeno.
Nema ničeg. Svuda sam pogledao.
Oko karavana.
Ispod karavana.
A unutar karavana?
Vredi pokušati.
Možda ne bi trebalo…
Šta?
Tu su otisci prstiju, zar ne?
Da. Forenzika.
Da.
Sve izgleda uredno.
Stani, sačekaj.
Zašto bi čovek koji ima srčani udar ustao i izašao napolje?
Verovatno ga je strefio napolju.
Ne. Ovde se to desilo.
Prevrnuo je stolicu.
I nije bio sam.
Daj, druže.
Bio je srčani udar.
Kao da namerno ignorišeš činjenicu
da dokazi ukazuju na suprotno.
Šta hoćeš da kažeš? Da se plašim da je bilo ubistvo?
Plašiš li se?
Molim te.
Kamo sreće da se dešavaju ubistva u Denbruku. I to svaki dan.
Ne bi bilo srećnijeg od mene.
Znam da ti treba priča za tvoju veliku novinarsku karijeru.
Ali žalim,
Džordž Hardi nije ubijen.
Džordž Hardi je ubijen.
Policajac je rekao da je ubijen?
Ne. Policajac je rekao da je bio srčani udar. Ali greši.
Dakle, nije stvarno ubistvo.
Već nagađanje domaće životinje.
U redu.
Džordža je posetio neko koga je poznavao dovoljno da mu ponudi piće.
Onda mu je pozlilo.
Činjenica da njegov gost nije nikoga obavestio, ukazuje na to da je odgovoran,
a to što nema vidljivih povreda, ukazuje na otrov.
Zelene mrlje od trave na njegovim rukama ukazuju na borbu.
Ubica je pobegao.
Džordž je podlegao otrovu i umro.
Nikad ne nagađam.
Policajac je beznadežan slučaj, kako to biva u pričama za laku noć.
Zato neko drugi mora da se umeša i reši zločin.
Ko?
Džordž nas je hranio.
Džordž se brinuo o nama.
Džordž nas je voleo.
Sve mu dugujemo.
Šta hoćeš da kažeš?
Naš pastir je ubijen.
I mi ćemo rešiti zločin.
Šta je tako smešno?
Pa ovako.
Počnimo od toga
da ste vi ovce!
Tebi se obraća.
Mislite da ste dovoljno pametne da rešite zločin?
Znate li kako ljudi zovu glupe ljude koji ne umeju da misle za sebe?
Patke!
Ovce!
A ti, „najpametnija ovco na svetu”.
Po kom svetu si bila?
Ovamo? I onamo?
Molim te.
Vrati se svom senu, maslačcima i dremki,
a slučajeve ubistva prepusti ljudima.
Dobro. Hoćemo li početi?
Tražite tragove. Ne uništavajte dokaze.
I ne jedite na mestu zločina.
Šta je ovo?
Društvo! Izgleda da sam u tragu!
Zaboga. Juhu?
Zaboravimo na tragove.
Da li je neko video nešto u noći ubistva?
Ja jesam.
Video sam tebe, Sebastijane.
Sebastijan je kriv.
Ubico!
Da. Ja sam to uradio.
Ušao sam na vrata kroz koja ne prolazim, seo u stolicu u koju ne stajem
i ubio svog pastira bez razloga
tako što sam mu pažljivo ukapao otrov u čašu
koristeći ovo.
-Ima pravo. -Šta se dešava?
Da li je neko video nekog čoveka?
Ja sam video Džordžovog duha.
-Ne, nisi. -Jesam.
Duh se odvojio od njegovog tela.
Nisam baš mogao dobro da vidim u mraku,
ali mirisao je kao Džordž i…
Molim te, zimsko jagnje, sad nije vreme.
Zvona? Ali zvonila su pre dva dana.
Koriste zvona da sazovu gradsko okupljanje.
To je zbog Džordža.
Naravno.
U pričama za laku noć, vest o ubistvu se saopštava kad se svi okupe.
Ubica je uvek među okupljenima.
Moramo da odemo tamo.
Imaš li hrabrosti da napustiš dom?
Niko nije išao van ove livade.
Vaši papci su samo po travi gazili.
Šta je tu teško napustiti dom?
Ne plašimo se.
-Mople, šta je ovo? -Mislim da je put.
-Od čega je načinjen? -Od trave nije.
Lili?
Da!
Ideš li?
Ja samo…
Nastavi ti.
Zašto vičeš?
Na par metara sam od tebe.
Ali čini se tako daleko.
Samo treba da pređeš put.
Ne. Ne mogu.
Nemoguće je.
Nisi ti kriva.
Takvi smo stvoreni.
Možda da ti i ja zajedno pređemo.
Za Džordža?
Za Džordža.
Zajedno.
-Hoću nazad. -I ja. Nastavi dalje.
Uspeli smo! Napustili smo dom!
Vidiš? Ovce mogu svašta.
Zapravo, mi možemo sve.
Jupi-du.
Još samo tri kilometra imamo.
Nema problema.
Koliko kilometara smo sad prešli?
Priznajem, zadivljen sam.
Nećeš rešiti misteriju, ali ćeš barem videti nešto sveta.
Naravno da ću rešiti misteriju.
Rešiću je do večeras.
Džordž nam je čitao gomilu priča za laku noć.
Zasnovane su na jednostavnim pravilima.
Mople?
Šta? Da. Prvo!
Ubica se uvek vraća na mesto zločina.
Drugo!
Policija uvek sumnjiči skitnicu.
Uvek jure skitnicu.
Treće.
Pojavljuje se neočekivana osoba i menja sve.
Četvrto!
Žrtva je najvažniji trag.
To je prosto.
Ali videćete da je stvaran svet nešto komplikovaniji od knjige.
Kad smo kod toga,
dobro došli u Denbruk.
Šta je ovo?
To je crkva, tu živi neko pod imenom „Bog”.
Ko je Bog?
Zbunjujuće je.
Bog je pastir.
Mogao bi da bude naš pastir?
Ne. Jer je on takođe i jagnje.
Šta?
Pritom je nevidljiv.
Načinjen je od hleba.
I stavlja zabrane.
Brane. Kao dabar?
Da.
Znači Bog je veliki, nevidljivi jagnje-dabar načinjen do hleba?
Da. I jedu ga nedeljom.
Jadni Bog.
Trebalo je da se vratim,
ali nabasao sam na misteriozno ubistvo u malom gradu.
Moram da prekinem.
Hajde. Neće nas videti odande.
Već te vide i baš ih je briga.
Stoti put ti kažem, ti si ovca.
Građani Denbruka.
Znam da se šire glasine da je smrt Džordža Hardija sumnjiva.
Ali ne smem da komentarišem trovanje dok se istraga…
Stani! Džordž je ubijen?
Bestraga.
Izvini, kakav otrov?
Slušajte.
Džordž je otrovan nečim što se zove taksin.
Ima ga u bobicama tise.
Da li drvo tisa raste u blizini?
Eno ga.
Onda ga je neko od nas ubio.
Ne, ne.
Molim vas. Najverovatnije je to bila neka skitnica.
Šta je njima?
Policajče Deri?
Policajče Deri.
Da.
Šta? Ja sam ta osoba.
Ja sam Lidija Harbotl. Iz „Harbotl i Blum”?
Razgovarali smo danas. Advokatica pokojnog Džordža Hardija.
Da. A vi ste?
Ja sam Rebeka Hempsted.
Džordžova ćerka.
-Imao je ćerku? -Džordž ima ćerku?
Pojavljuje se neočekivana osoba i menja sve.
Vaš broj telefona je na dnu strane.
Tako sam znao kako da vas pozovem.
Uvek istražujem.
Ali vi niste detektiv, zar ne?
Znam, ali…
Pronašli ste ovaj dokument otvoren na stolu u malom karavanu.
To je samo opažanje.
Pa…
Primetili ste ovaj dokument kad ste drugi put ušli u karavan g. Hardija?
Tako je.
Morao sam da se vratim da dobro pretražim mesto.
Stavio sam policijsku traku. Baš je lepljiva.
Briga me za taj detalj.
Jeste li pročitali? Jeste li ga pogledali?
Ne. To se mene ne tiče.
I te kako vas se tiče.
Popodne ću pročitati testament.
Navedeni su sledeći ljudi, pa se potrudite da budu prisutni.
velečasni Hilkout, Kejleb Merou…
Zapišite.
Velečasni Hilkout, Kejleb Merou, Bet Penok,
Hem Giljard, vi i Rebeka Hempsted.
Biću smeštena u „Partridž inu”.
Tamo ću pročitati testament tačno u 17 č.
Pet popodne. U 17 č.
Znate, rekla sam vam da Rebeka živi u Americi, a ona dolazi u Denbruk
baš na dan kad mi govorite da joj je otac mrtav.
Znači, već je bila u zemlji u noći kad je on ubijen.
Vi to niste povezali, zar ne?
Da.
Ne. Jesam. Naravno da jesam.
Ovo vam je prvo ubistvo?
Šta?
Mislite da sam ga ja ubio?
Da, mislite na prvi slučaj ubistva.
Sve je na vašim plećima sada, policajče Deri.
Vidimo se u 17 č.
Vidimo se u 17 č, gđice Harbotl.
Madam Harbotl.
Moramo da slušamo čitanje testamenta.
Ovo je „Partridž in”.
Ovde nekad jedem cveće.
Mada ne znam kako će bilo šta od ovoga biti važno.
U pričama za laku noć, uvek postoji testament
i ljudi u testamentu su uvek sumnjivi.
Moram da im vidim lica.
Zašto?
Jer ljudi često lažu i to se može videti u njihovim očima.
Tačno.
Mople, dok mi raskrčimo prozor, pogledaj ima li neki bolji.
Odmah.
Hoćemo li?
Šta znaš o svojoj majci?
U pismima mi je rekao da je umrla na porođaju.
On je bio vrlo mlad, uplašen i siromašan,
pa me je dao na usvajanje.
Preko crkve.
Imam i ja jedno pitanje.
Izvini, druže.
Drago mi je da te vidim.
Upravo sam shvatio,
sasvim sam,
da nisi mogla stići iz Amerike danas, je l' da?
Što znači da si već bila u zemlji sinoć
kad je Džordž ubijen.
Ne optužujem te ni za šta, ali je li to tačno?
To je pronicljivo, detektive.
Ne, ja nisam detektiv.
Samo sam policajac
koji uvek istražuje.
Pa, ja…
Bila sam u zemlji, ali nisam bila u Denbruku nikad pre.
Još jedno pitanje:
imaš li
dečka?
Ovo je mučno gledati.
Šta? To je uobičajeno pitanje
koje bi svaki istražitelj pitao u ovoj situaciji.
Zanimljivo da to pitaš. Upravo smo raskinuli.
Nije valjda.
Vidiš li isto što i ja?
Ćerka.
Lice joj je veselo,
ali u očima se vidi strah.
U koliko si sati sinoć došla?
Stigla sam oko 19 č i…
Izvini.
-U redu je. -Trebalo je da ga upoznam danas.
Sve mi je ovo previše.
-Hvala ti. -Uzmi.
Hvala.
U redu je. Hvala ti.
Prozor. Da sam prozor, gde bih bio?
Povrće.
Zdravo. Malo šargarepe.
Jao, ne.
Rekao mi je da imam brata, i to blizanca,
koji je poslat u Južnu Afriku.
Blizanac iz Južne Afrike koga nisi nikad upoznala. Bingo.
A ko si ti?
Ja sam Eliot Metjuz. Pratim ovu priču za…
Nije važno. Izađi.
Zapravo, kao novinar, imam…
Nemaš nikakva prava. Napolje.
Dobro.
I nemoj da gviriš.
Biću u predsedničkom apartmanu, baškariću se u luksuzu.
Lili!
Lili, Sebastijane!
Upomoć!
Gospodine Van Vuren, ovde Lidija Harbotl. Čujete li me?
Da. Odlično se čujemo. Hvala.
Gospodine Van Vuren je sin g. Hardija
i on živi u Južnoj Africi, stoga nam se pridružuje preko telefona.
Ovako, g. Hardi mi je poslao ovaj testament pre dva meseca.
Ali to nije testament koji ću danas pročitati.
Napisao je novi.
-Ja sam ga pronašao. -Pst.
Tri dana pre svoje smrti.
Naravno. Uvek postoji novi testament.
„Ovo je poslednja volja i testament g. Džordža Hardija.
Okupio sam vas sedmoro ovde
jer imam nedovršena posla sa svakim od vas.
Ogrešio sam se o nekima od vas
i neki od vas su se ogrešili o mene.
Među vama sada, baš u ovoj prostoriji,
nalazi se budala, loš pastir,
prolećno jagnje, zimsko jagnje,
žrtva
i dve ubice.
Dve ubice?!
Ja sam loš pastir.
-Kako ću da ih otkrijem? -Bar znamo ko je budala.
Gajim francuske ovce. Najbolju vrstu.
A šta je sa drugom žrtvom?
Neko od nas je sledeći.
Neko od nas je ubica.
Postavi joj pitanja umesto što flertuješ?
Dve ubice?
Zimsko jagnje.
„Evo šta vam ostavljam.”
Tišina!
„Evo šta vam ostavljam.
Saznanje da sam vas prozreo kakvi ste zaista.
Za većinu od vas, to je sve što ćete dobiti.”
Kako to misli da je to sve što dobijamo? Šta ja onda radim ovde?
Sedi i ćuti, Heme.
Neću.
Ne, to je naredna rečenica u testamentu. „Sedi i ćuti, Heme.”
Izgleda da te je Džordž dobro poznavao.
Upristoji se malo.
-Umukni. -Umukni ti.
„Mom sinu, Piteru van Vurenu,
ide 120 hektara zemlje koja je trenutno u zakupu Kejleba Meroua.”
Vrlo lepo.
„Mojoj ćerki, Rebeki Hempsted,
susednih 120 hektara, koje nazivam domom,
uključujući moj karavan, obor, sve u njemu i moje ovce.”
U prethodnom testamentu, g. Hardi je preostalu imovinu ostavio
Udruženje za zaštitu životinja.
U novom testamentu, međutim, piše sledeće:
„Preostalu svoju imovinu ostavljam u nasleđe svojoj ćerki, Rebeki Hempsted.”
Ne raduj se previše. Taj nije imao ništa.
Zapravo, tu je pokvareni rasipač stajnjaka,
tri poručena džaka đubriva…
Može da koristi.
I štedni račun sa sumom od oko
trideset miliona dolara.
Trideset miliona reče?
Sada imamo i motiv.
Trideset miliona? Kako?
Pre dve godine, Džordž Hardi je napravio lek
za bolest ovaca koja se naziva orf.
-Orf? -Orf.
Ona njegova plava bljuzgava masa bila je lek?
Prodao je patent velikoj poljoprivrednoj korporaciji za iznos od…
Trideset miliona.
Za orf.
-Tamo ima nekoga. -Time.
Idi, uhvati ga. Idi!
Dobro sam.
Vraća se!
GĐICA REBEKA HEMPSTED
Izbaci ga!
Napolje!
Lili, pronašao sam prozor.
Tako. Dobar dečko.
Hajde.
Ove ovce će divljati naokolo ako nemaju pastira.
Naročito onaj veliki.
Džordž ga je doveo s vašara.
Skroz je divlji.
Stani, Time! Hoćeš li da daš izjavu?
Ne. Nemam komentara. I za tebe sam policajac.
Imaš li neke tragove?
Da. Imam gomilu tragova i potpuno sam na visini zadatka.
Vidi. Meni treba priča. Tebi hapšenje.
Zar ti ne bi prijalo da ti se jednom pokaže poštovanje?
Ljudi me poštuju.
Ako rešiš ovo, bićeš heroj.
Mogli bismo da sarađujemo.
Mogu da pomognem.
Sinoć, dok mi je šlepan auto,
video sam svetlo oko 21 č blizu Džordžovog imanja.
Dobro.
To se uklapa.
Islednik je rekao da je Džordž umro između 20 i 23 č.
Slikao si telo, zar ne? Trebalo je ja to da uradim.
Imam mnogo slika. Sve ću ti ih poslati.
Šta kažeš,
policajče heroju?
Onda je rekla budala, žrtva, dve ubice…
Ipak mislim da je služavka.
Nema služavke!
To je bilo u priči, a čak ni u priči nije bila ona. Nema služavki!
Ovce.
Kejleb će biti naš novi pastir, je l' da, Lili?
Naravno. Samo treba da sačekamo da se reši misterija.
Imam jedno pitanje.
Zašto je ti nisi rešila dosad?
Rešavala si misterije iz priča odmah.
Znam, ali stvarni svet je nešto komplikovaniji
nego knjiga.
Knjiga.
Tu je možda odgovor.
Moram da uđem u Džordžov karavan i…
Pogledaj.
Da li je to Rebeka?
Šta traži?
Kako se zoveš?
To je Džordžova ćerka?
Miriše isto kao on. Ali ne liči na njega.
Kladim se da je rođena zimi.
Zato je Džordž nije hteo pored sebe.
Naravno. Zimsko jagnje. To sve dokazuje.
Rebeka je kriva!
Ubico!
Ne znamo to!
-Znao sam! -To pokušavam da kažem.
Odmah sam pomislio: „Rebeka je ta.”
Od početka to govorim.
Sebastijane?
Lili? Govorila si nešto o Džordžovom karavanu?
I knjizi?
MESTO ZLOČINA
Poslednja koju nam je čitao opisuje kako se nalazi osumnjičeni.
Moram pronaći tu knjigu i odneti je policajcu.
Uz malo sreće, on će je pročitati i naučiti nešto.
-Pusti mene! -Ne, Zoro!
Hoću da budem detektiv! Pusti me!
Dobro. Treba da pronađeš knjigu
koju nam je Džordž čitao,
ima poglavlje o načinu, motivu i prilici.
Imam pitanje. Šta je poglavlje?
Nije važno. Nađi knjigu sa vozom na korici.
-Imam pitanje. Šta je voz? -Duga, uska linija vagona.
Imam pitanje.
Stani malo. Vunooki, šta radiš?
Sklonite se. Pronaći ću knjigu pomoću svog istančanog čula mirisa.
Ima paradajza. Uzmite ih.
Hajde, Vunooki. Svi se oslanjaju na tebe.
Ne, nije tačno.
To je poslednja knjiga koju je Džordž dirao?
Ne, to je šargarepa.
-Aman više. -Vratiću se posle po nju.
101 GLUPI VIC O OVCAMA
Ovo tražite?
Ne!
Možda ovo?
UBISTVO NA RASKRŠĆU
To je ta! Vunooki, našao si je!
Naravno.
Lili, tebi se obraćam?
Ipak sam ja ovca detektiv.
Dokazni materijal
Od: Eliot Metjuz
Zdravo, Time. Šaljem slike.
POLICIJSKA STANICA
UBISTVO NA RASKRŠĆU
Lepo je ovde gore.
Ali je samotno.
Dala sam knjigu policajcu da mu pomogne u rešavanju slučaja.
Šta je to vašar?
Ništa. Vrati se svom stadu.
Našem stadu.
To je muzika.
Vašar je muzika.
I ringišpili.
Deca su dolazila svakog dana da me maze i hrane.
Uživao sam u tome.
Dok nisam porastao ovoliki.
Onda bi, kad padne noć,
čovek iz vašara došao i vodio me u ring.
U ringu je bio pas.
Terali su me da se borim.
Da se borim do krvi.
Onda me je jedne noći
on pronašao.
Platio im je
i odveo me odatle.
To ti je vašar.
Kako si završio na tako strašnom mestu?
Zašto nisi bio sa svojim stadom?
Mislio sam da je Lili, veliki ovca detektiv, dosad to već ukapirala.
Bio si zimsko…
Pre ili kasnije, zimsko jagnje želi da ode.
Tu je! Da!
Nadam se da si gladan, Time.
Jesi li?
Zdravo?
Kad god se nešto zanimljivo dogodi u ovom slučaju,
one su tu.
Trabunjaš.
Trabunjaš i nisi ništa uradio! Time!
Nije baš ništa.
„Ko je ubio Džordža?”
Pet osumnjičenih u testamentu.
Ko god je ubio Džordža, imao je sledeće tri stvari:
način, motiv, priliku.
Uspelo je! Pročitao je knjigu!
Razmotrimo ih redom, važi?
Način: taksin iz bobica drveta tise.
Drveće tise raste svuda oko poseda crkve.
Svako je imao način.
Motiv: zašto ubiti Džordža?
Rebeka ima najjasniji motiv.
Ali i svi drugi su mogli da imaju razlog. Šta kriju?
Prilika: da li neko od njih ima alibi?
Način, motiv, prilika.
Pronađi osobu koja ispunjava sve tri stavke i uhvati denbruškog trovača.
Time. Ovo je dosta dobro.
Da, prosto mi je
sinulo noćas.
Dobro. Počnimo.
Hem.
Ko si ti iz Džordžovog testamenta?
Verovatno ubica.
On je bio vegetarijanac.
Mogu to nekako da oprostim kod žena. Ali muškarac?
Odvratno.
Bet.
Zašto je kod tebe bilo Džordžovo pismo Rebeki?
Možda je pošta napravila grešku prvi put u istoriji.
Dan uoči Džordžove smrti,
rekla si mi da bi mogla „da ga ubiješ”.
Ja nisam ubica, već žrtva. I to je sve što ću reći.
Znam svoja prava!
Kejleb.
Kad si pronašao Džordža,
rekao si mi da si mu nosio neke papire.
Da, otkazao mi je zakup.
Nosio sam mu ponudu da ponovo razmotri.
Džabe sam išao.
Stani. Džordž ti je otkazao zakup. Zašto?
Čuo si šta kaže testament. Ja sam loš pastir.
Hilkout.
Džordž nikad nije išao u crkvu.
I odjednom dolazi dan pre svoje smrti
i prilaže veliku donaciju.
Zašto?
Zašto sam ja uvek dole?
Džordž mi se odavno obratio
i rekao da je crkva dala njegovu decu na usvajanje.
Čim je stao na noge, počeo je da traga za njima.
Crkva nije htela da mu kaže gde su.
Stroga pravila, očigledno.
Pitao me je koliko tražim
da pribavim tu informaciju za njega.
Kad bi crkva saznala, bio bih lišen odore.
-Bljak. -To znači „otpušten”.
Ali novac nije za mene.
Crkva je u očajnom stanju, zahteva obnovu.
Džordž je bio u nevolji i ja sam to iskoristio.
Kejleb nije loš pastir.
Ja sam taj.
I Rebeka.
Gđice Hempsted.
Uživaš li u Denbruškom kulturnom festivalu?
Da. Baš je lepo.
Imam nekoliko pitanja.
Gde si bila između 20 i 23 č u noći ubistva?
U hotelu u blizini aerodroma.
Prijavila sam se i onda gledala TV.
Nisam mogla da spavam. Džet-leg.
Šta si gledala?
Kanal sa 24-časovnim vestima.
-Kanal sa 24-časovnim vestima. -Kanal sa 24-časovnim vestima.
U redu. Dobio sam odgovor. Lep dan želim, gđice Hempsted.
Takođe. Zdravo.
Ili, možda, gđice Kremps?
Častiti Kremps je tvoje pravo ime, zar ne?
Vidiš li neki razlog
zašto bi neko promenio ime Častiti Kremps?
Razumem. Ali uradio sam još neke provere.
Ispostavilo se da si bila u vezi sa kriminalcem.
Hapšen zbog falsifikovanja.
Imali ste zajednički račun.
Ne znam nikoga ko nije zažalio zbog neke veze.
Nisam znala. To je bilo pre tri godine.
Dobro. Raskid nije bio nedavno.
-Ime nije pravo. -Liči na obrazac.
Nazire se obrazac.
Reci mi.
Da li si bila blizu drveća tise oko crkve?
Ne. Nikako.
A na Džordžovoj farmi?
Da li si tamo bila nekad?
Nikad.
Kejleb je imao zakup…
Ali Bet je rekla…
Zašto Rebeka laže?
Šta je to vegetarijanac?
Kako se sve to uklapa?
Misli, ti glupa ovco, misli!
Ne napreži se, Lili. Jasno je da je ćerka kriva.
-Naravno da je ćerka. -U pravu je.
Ne, nije!
Ne poznajete je. Ona je dobra.
Miriše isto kao Džordž, a Džordž me je voleo.
Voleo? Niko ne voli zimsko jagnje.
Zimsko jagnje brani sebi sličnog. Tako ti je to s njima.
Stani.
Šta si rekao?
Rekao sam da me je Džordž voleo.
Ne. Pre toga.
Rekao si da Rebeka miriše isto kao Džordž.
Još neko je to rekao.
Neko ko to ne bi trebalo da zna.
Ko?
Ti.
Molim, ja?! Otkud ti to?
Pufna je kriva!
Ubico!
Nije. Ali krije tajnu.
Je li tako, Pufno?
Sinoć si rekla da je Rebeka mirisala kao Džordž.
Ali ona je bila daleko, nisi mogla da znaš kako miriše.
Osim ako Rebeka nije bila ovde.
Ali tako je lepo!
Šta je lepo?
Beskrajna stvar.
Vidite?
Tako je lepo i nema kraja.
Satima sam je posmatrala kako ide ukrug i ukrug.
Pufno!
Odakle ti ovo?
Rebeka je bila ovde one noći.
U noći kad je Džordž ubijen.
Probudila me je glad, pa sam izašla na livadu, a ona je bila tamo.
Videla me je i rekla:
„Kako si lepa!” I jesam. Ja sam najlepša.
Pomilovala je moju vuna
i stvar joj je skliznula, pa sam…
Odličila da…
Da treba da bude moja.
Sad imamo stvari.
Ovce ne poseduju stvari.
Znam, ali…
Nema kraja.
Onda je rešeno.
Rebeka je kriva.
Ubica!
Komad sjajnog metala ne rešava slučaj.
Naravno da rešava. To je dokaz.
Dokaz? Dokaz čega?
Rekla je policajcu da nije bila ovde,
ali dolazila je sinoć i one noći kad je Džordž ubijen.
Ona je lažljivica, prevarant, zimsko…
Šta je?
Reci.
Mrzela si je od početka.
Svi vi!
Zašto?
Zato što je igrom slučaja rođena zimi.
Najgori zločin koji se zamisliti može.
Nisi čuo?
Niko te ne želi.
Ne vrediš ništa!
To zimsko jagnje stalno sluša dok jednog dana
ne počne da veruje da je to istina.
Sebastijane…
Ona nije kriva.
Kako znaš?
Jer sam je pogledao u oči.
Jer je očigledno.
Ali tebi nije.
Ne.
Stadu ovaca nije očigledno.
Mi smo tvoje stado ovaca.
Rekao sam ti.
Ja nemam stado.
Nikad nisam imao.
Lili.
Šta ćemo sa Beskrajnom stvari?
Naravno!
Vozač!
Šta?
Daj.
Vrati se!
To je moja šapka!
Stani!
Hvala. Hvala na ovome.
Hvala svima.
Mislim da sam našao nešto tvoje.
Ista je kao ostale što imaš.
-Mora da mi je ispala. Hvala… -Našao sam na Džordžovoj livadi.
Znaš, na kojoj nikad nisi bila?
Imam nalog za pretres tvoje sobe.
Šta tražiš?
Ne znam.
Nikad nisi bila blizu tise?
Znala sam.
Nisam to uradila. Ne bih mogla.
Time, moraš mi verovati.
Policajče Deri.
Policajče Deri, kunem ti se.
Nisam ubila oca.
Rebeka Hempsted, uhapšena si zbog ubistva Džordža Hardija.
Saslušanje osumnjičene,
Častiti Kremps iliti Rebeka Hempsted.
Gđice Kremps, potvrđujete li da ste se odrekli prava na advokata?
Da. Nije me briga. Spremna sam da sve kažem.
Dobro. Počnimo od sledećeg.
Da li si bila na imanju Džordža Hardija u noći ubistva?
Da.
Znači, svi oni lepi osmesi i: „Baš si pametan, detektive”,
sve je to bila gluma. Je l' da?
Činjenica je da dosad nisi rekla ništa istinito.
Pisma. To je istina.
Pisao mi je da me je tražio 20 godina
i da počinje da se sređuje, čak mi je poslao primerak testamenta.
Testament u kom ti dobijaš 30 miliona ili onaj gde dobijaš gomilu ovaca?
Ne, onaj bez novca.
Rekao je da želi da me upozna.
Znači…
Doletela si
i odvezla se na njegovu farmu u noći ubistva.
Šta se zatim desilo?
Razgovarali smo.
O čemu?
O ovcama.
Razgovarali smo o ovcama.
I o njihovim imenima.
Kazao je da svaka ovca treba da ima ime.
Svakoj je izabrao ime tako što bi je pogledao u oči.
Želeo je da ih ja preuzmem jednog dana.
Izabrao je mene.
Ali ja nisam glupa.
Bila sam nasamo s njim te noći kad je ubijen.
Novi testament i sav taj novac, plus sve što mi se dešavalo u prošlosti?
Jedini izbor mi je bio da lažem.
Moraš mi verovati.
„Lagala sam, ali veruj mi.”
Tako misliš?
Ujutru će te odvesti u okružni sud
gde ćeš biti optužena za ubistvo Džordža Hardija s predumišljajem.
Znači, ona je to uradila.
Novac.
Šta ljudi neće činiti.
Izgleda da je Džordž Hardi izabrao pogrešno jagnje.
Kad smo kod toga, Van Vuren je dogovorio prodaju ovaca i zemlje Kejlebu Merou,
pa ćemo završiti svu papirologiju sutra u podne.
Dobro.
Pogrešno sam te procenila, policajče.
Da.
Izgleda da ti nisi budala.
Odlično.
Lili?
Šta radiš ovde? Jesi li dobro?
Da. Odlično sam. Srećna sam.
Uhapsili su Rebeku. Sutra će Kejleb postati naš novi pastir.
To je divno.
Ona sve poriče, naravno, ali ja sam u pravu a Sebastijan greši.
Rebeka je to uradila, je l' tako?
Naravno da jeste.
Hvala ti.
Zato što si ti rekla da jeste.
Molim?
Ti uvek ukapiraš kraj priče pre njenog kraja.
Verujem ti.
Ali to su bile samo priče.
Ovo je stvarna osoba. Šta ako…
Lili, vidi.
Kejlebova livada je s one strane ograde.
Zašto ne odemo i upoznamo naše novo stado?
Nikad pre nismo išli na Kejlebovu livadu.
Nikad pre nismo prešli ni put.
Hajde.
Kao da smo u oblaku.
Da nismo na pogrešnom mestu?
Ne verujem.
Zdravo?
Zdravo!
Ja sam Lili.
Ovo je Mopl.
Mi smo s drugog dela livade.
Kejleb će biti i naš pastir.
Šta?
Beži.
Šta? Ali ja ne…
Možda nije trebalo da dolazimo ovamo.
Treba da idemo.
Dobro.
Kuda da se vratimo?
Mislim da je ovuda.
Vidi! Eno svetla.
Ovo je Kejlebov tor.
Bićemo bezbedni ovde.
Uopšte mi ne liči na tor.
Možda treba da…
Stani.
Šta je to?
Lili, nemoj. Treba da idemo.
DENBRUŠKO MESO
Zašto su ove ovce ovakve?
Šta im rade?
Kejleb?
On…
Ćao, kuce.
Šta im je?
Ne bi trebalo da budemo ovde.
Beži!
Brže, Lili!
Ne mogu! Neću uspeti!
Sebastijane.
Ne!
Sebastijane.
Hvala nebesima da si došao. Mislila sam…
Sebastijane?
Sebastijane, ustani!
Lili.
Ne mogu.
Zašto?
Ne razumem…
Lili.
On umire.
Šta?
Ne, ovce ne umiru.
Mi se pretvaramo u oblake.
Pretvori se u oblak, Sebastijane. Pretvori se u oblak.
Voleo bih da mogu.
Nije trebalo da se vraćaš.
Zašto si se vratio?
Morao sam.
Vi ste moje stado.
Vidim ga.
Vidim Džordža.
Ne.
To je Kejleb.
Moramo da idemo.
Smesta, Lili!
Probudite se! Budite se svi!
-Budi se! -Budi se!
Za mnom!
Za njom!
Stoj!
Ne stajte! Moramo da odemo! Odmah!
Da odemo? Šta to govoriš?
Sebastijan je mrtav.
Rekla si da se mi pretvaramo u oblake.
Pogrešila sam.
Mi umiremo.
Videla sam kako Sebastijan umire.
Ako ne odemo večeras, i mi ćemo svi umreti.
Kejleb pretvara ovce u hranu i…
Prestani! Prestani da govoriš te užasne stvari!
Zaboravljam da se ovo desilo. Odmah!
Ne, ne smeš!
Zašto? Zašto bih se sećala nečeg tako strašnog?
Jer je istina!
Nije istina ako se ne sećam.
-Jedan. -Stani.
Dva.
Roni, Redži, molim vas. Budite hrabri.
Tri!
Zdravo, Lili.
Imam jedno pitanje.
Šta radimo ovde?
Ne sviđa mi se. Nazad na livadu.
Nazad na livadu.
Ne! Nemojte! Molim vas!
Sebastijan je bio u pravu.
Mi smo samo glupe, uplašene ovce.
Večeras nije bio prvi put da sam videla kako ovca umire, zar ne?
Nije.
Koliko puta sam zaboravila?
Više nego što umem da brojim.
Ti si sav taj teret nosio sam, sve vreme?
Da.
Sećam se svega lošeg.
Ali se sećam i dobrog.
Sećam se lica svoje majke.
Sećam se starih prijatelja i kako su me voleli.
I ti ćeš se sećati Sebastijana.
Boli.
Sećanje boli.
Znam.
Ali ako zaboraviš, ne možeš spasiti druge i Sebastijanova smrt će biti uzaludna.
Kejleb će doći sutra po vas
i krenućete za novim pastirom kao sve druge „glupe, uplašene ovce”.
I svi ćemo umreti.
Žao mi je, Lili. Zaista.
Ali zahvaljujući našem pamćenju, ljudi koje volimo žive.
Izvini, Sebastijane.
Ja nisam jaka kao ti.
Jedan. Dva.
Ti si možda najpametnija ovca, ali Mopl je najmudriji.
MISTERIJA NA BROKLBENK MOSTU
I ja sam jednom izgubio nekog.
Znam da boli.
Ali vremenom ostaju samo lepe uspomene.
Da li si ti stvarno ovde?
Naravno da jesam.
Jer me nisi zaboravila. Vidiš kako to izgleda?
Da, ali to više nije važno. Kejleb će…
Kejleb neće uraditi ništa mom stadu jer ćeš ga ti spasiti.
Ali kako?
Već znaš kako.
Ako otkriješ ko je pravi krivac, Lili,
Rebeka će preuzeti stado i bićete sigurni.
Šta ako ne znam ko je to uradio?
Pročitao sam vam brojne priče.
Vrte se oko prostih pravila.
Pravila nisu pomogla.
Policija zna da nije skitnica.
Svako je mogao biti na mestu zločina.
Rebeka je neočekivana osoba i…
I?
Žrtva je najvažniji trag.
Zelene mrlje od trave na njegovim rukama.
Tako je lepo obojen.
Izabrao je pogrešno jagnje.
Video sam Džordžovog duha.
Bravo, devojko.
-Rebeka nije kriva! -Lili, uspori.
-Znam ko je to uradio. Ako dokažem… -Šta?
Mrlja nije od trave.
-I kako ću da… -Stani.
Osim ako… Da!
Ali prevelika sam. Ne mogu da prođem.
Ja mogu da se provlačim.
I nisam zaboravio.
Stavi ceo papak unutra.
Sad gurni drugi papak u ovu kantu.
Dobro. Vreme je da idemo.
Tako. Kroz prozorčić.
Ova varoš je tako čudna.
Misliš li da će uspeti?
Ne znam. Ostaje nam samo da čekamo.
Šta ti je Džordž rekao onog jutra pre nego što je umro?
Videla sam da ti šapuće nešto.
Rekao je da je zimsko jagnje najbolje jagnje.
-Roni. -Da?
Imaš li ponekad osećaj da si nešto zaboravio?
Misliš na ono što je Lili htela da nam kaže sinoć,
ali mi smo izabrali da zaboravimo jer smo se uplašili?
Nismo se uplašili. To nismo.
Ali da. Na to mislim.
Šta da radimo, brate?
Ne znam, ali ne možemo da ne uradimo ništa, zato moramo nešto!
Genijalno.
Hajde, onda! Jesmo li mi ovce?
Ili smo ovnovi?
Ko je ovo uradio?
Jagnje je ušlo kroz prozorčić.
Slušaj najgori deo.
Nema goreg od jagnjeta s prozorčića.
Sasvim sam sigurna
da je jagnje slušalo naredbe od druge ovce.
Ma da.
Šta ovo znači?
Znači…
Ne znači ništa.
Ništa!
To su ovce.
Ako potpišete transfer, odlazimo.
Dobro.
Nije uspelo.
Daj mu trenutak.
Policajče Deri.
Formular.
TRANSFER Podaci o primopredaji
Nemoj.
SLUŽBENO LICE POTPIS
Stanite!
Ona nije uradila to.
Ali znam ko jeste.
Znam ko je ubio Džordža Hardija.
Gospođo Harbotl.
Ne, nikako!
Ispostavlja se da sam ja bio budala, ali nisam više.
Od trenutka dolaska u Denbruk, Rebeka Hempsted je bila glavna osumnjičena.
Imala je najjači motiv. Plus, lagala je.
Bila je na farmi u noći ubistva.
Tačno kako je ubica planirao.
Ubica je osoba koju nismo ni uzimali u obzir kao osumnjičenu.
Jedina osoba iz Džordžovog testamenta koja je imala alibi.
Savršen alibi.
Nije-čak-ni-u-zemlji alibi.
-Misliš li na… -Da.
Piter van Vuren.
Iz Južne Afrike.
Rebeka, Džordž ti je poslao primerak testamenta.
Ali sigurno je poslao i primerak tvom bratu,
koji je malo istražio i otkrio koliko je Džordž zaista bogat
i odlučio da se domogne trideset miliona makar morao i da ubije zbog toga.
Ali imao je ogroman problem.
Motiv!
Ja sam to hteo da kažem.
Napravio si da izgleda kao da sam ja ubica.
Motiv!
Ako ti žrtva ubistva ostavi bogatstvo, onda si glavni osumnjičeni za zločin.
Ako ga ostavi tvojoj sestri i ona bude osuđena za zločin…
Novac automatski pripada…
Najbližem srodniku!
Molim vas! Ja vodim reč.
Izvini.
Najbližem srodniku!
Jedino pitanje sad,
gde se krije?
Koga tražim?
Neko ko se skriva naočigled svih.
Neko ko je promenio ime.
Na primer, Častiti Kremps
postala je Rebeka Hempsted.
A Piter van Vuren…
A Piter van Vuren
postao je Eliot Metjuz.
Ne!
Džordžov duh.
Nikad ne bih pogodila.
Time, blamiraš se.
Ne živim u Južnoj Africi, već u ovoj zemlji, radim za novine…
Znam.
Pretpostavljam da živiš u zemlji neko vreme kao „Eliot Metjuz”.
Nabacio si akcenat.
Džordž ti je rekao da Rebeka dolazi u posetu, zar ne?
Savršena prilika da je podmetneš.
Samo ti je trebao razlog da dođeš u Denbruk.
Kao što je kulturni festival.
Plan je bio jednostavan.
Prvo,
napuštaš Denbruk u velikom stilu.
Onda se zbog tobožnjeg kvara na autu vratiš nazad.
Kasnije te noći, kad je Rebeka otišla,
uradio si ono zbog čega si došao.
Uđi.
Živeli.
Otrovao si svog oca
i podmetnuo novi testament.
Tvoj otac je bio jači nego što si očekivao.
Došlo je do borbe.
Ali si ga savladao na kraju.
Ostalo je da sve središ kako bi tvoja sestra bila okrivljena.
Bio si lukav.
Znao si da će te gđa Harbotl izbaciti kad je čitala testament.
Gospodine Van Vuren, ovde Lidija Harbotl. Čujete li me?
Da. Odlično se čujemo. Hvala.
A podmetanje bobica tise u Rebekinu sobu, mačji kašalj.
Gostionica u malom gradu.
Brave se lako obijaju.
Zamalo savršeno, Eliote.
Ali nisi znao i ja nisam shvatao dosad
da si ostavio trag iza sebe.
Džordžove ruke.
Jedna je bila plava, druga zelena.
Plava je od one kaše koja ga je obogatila.
Ali zelena? Otkud zelena?
Onda su me neki prijatelji,
koji su vrlo dobri detektivi,
naveli da razmislim.
Plava i žuta.
Plava i žuta, kad se pomešaju, daju zelenu.
Kao zelena mrlja koju sam video na Džordžovoj ruci.
Kao zelena mrlja koju sam video na plavoj jastučnici
na kojoj si spavao u gostionici u noći kad si ubio Džordža!
Džordžu su obe ruke bile umazane plavom bojom od leka.
Ali uhvatio je nečiju kosu.
Kosu nekoga ko je koristio brzu, jeftinu farbu za kosu
koja se ispira na kiši
i postaje zelena na ruci.
Neko ko je hitro postao plavokos pre dolaska u Denbruk
jer nije želeo da bilo ko slučajno primeti
da liči na sestru ili oca.
Da li je tako, Pitere?
Da!
Ne!
Ne, to je besmislica bez dokaza.
Onda nećeš imati ništa protiv da uzmem ovo.
Nema problema.
Priznajem da nisam prirodno plav.
Ali treba da priznam da izbeljujem zube i depiliram grudi.
Kladim se da je vegetarijanac.
Ako imaš drskosti da me optužiš za ubistvo jer farbam kosu,
nećeš me izvesti pred sud.
Ja ću izvesti tebe.
Nisi razumeo.
Ne želim dokaz o farbanoj kosi.
Već DNK.
Ako si sin Džordža Hardija,
onda si ti Piter van Vuren
i pravi ubica.
Ima ga.
Imam te.
Bravo, Time.
Lili!
Roni! Redži! Došli ste!
Da!
Zašto?
Stani! Stoj!
Jer postoji opravdan razlog za lupanje.
-Hvala ti. -Konačno!
Jupi!
Pravda?
Ne. Samo mi.
To!
Imao je milione! Čuješ li? Milione!
Ja sam mu sin.
Trebalo je da pripadnu meni.
Amerikanka je, ali sam znala da nije ona.
Nije tačno.
Slušaj.
U ime cele policije Denbruka,
naše najiskrenije izvinjenje.
Ima li još nekog osim tebe?
Ne.
Želim da se izvinim.
Hvala.
Vidi.
Jagnje s prozorčića.
Da li ćeš još malo da ostaneš ovde?
Tek sam izašla iz zatvora, pa mi treba malo vremena da se saberem.
Nadam se da hoćeš.
Možda.
Rebeka.
Rebeka. Samo te molim da primiš moje izvinjenje.
Na račun kuće.
Hvala.
Stani.
Izvini.
Videla sam ga.
Bio je u poštarkinoj torbi i, ovaj, nisam znala da si mu ti ćerka.
A ja sam mu kupila taj papir s mirisom ruže, pa…
Razumeš me.
Bila si zaljubljena u njega?
Pa…
A on u tebe?
Pokušao je.
Ali Džordž je voleo tvoju majku.
U srcu nije imao mesta ni za kog drugog.
Pitala sam se kako izgleda.
Sada više ne moram.
Volela bih da mi je pričao o njoj.
Ne znam joj čak ni ime.
Lili.
Zvala se Lili.
Naravno da krivotvoreni testament nije važeći.
Ali ipak ćeš dobiti njegove ovce i imanje.
-Gospođice Hempsted. -To je dobro.
Izvinite što prekidam.
Hem i ja pokrećemo novi poslovni poduhvat.
Dobra banka stoji iza nas.
U suštini, želimo od vas da kupimo imanje i ovce vašeg oca.
Dve ubice.
Molim?
Moj otac je otkrio da koljete ovce na njegovom imanju.
Vas dvojica ste dve ubice.
Mi smo dvojica biznismena.
Koji vam nude dobru cenu.
Znate li njihova imena?
Rekao mi je njihova imena.
Postoji Lili.
I Mopl.
Ona velika, pufnasta, to je Pufna. Kazao je da prava diva.
A onog sa vunom na očima, nazvao je Vunooki.
Nemaštovito, da, a on je rekao: „Nisu se žalili.”
-Vidite, gđice Hempsted… -Hardi.
Rebeka Hardi.
Menjam ime.
Ne radim promene imena.
Žao mi je, gđice Hardi, i srećno.
Zdravo.
Čekajte.
Šta ako želim još ovaca?
Može li dobra banka da stane iza mene?
Lili, kako si uspela da rešiš slučaj?
Naravno da ga je rešila.
Ona je najpametnija ovca na svetu.
Mislila sam da jesam, ali nisam.
Pravila sam greške.
Trebalo je da verujem zimskom jagnjetu da je videlo Džordžovog duha…
Hajde, društvo.
Kako se zoveš? Imaš li braću?
Koliko si ovde? Imam hiljadu pitanja.
Izvini.
Gde ti je lice?
Imaš orf.
I ja imam orf!
Lili.
HARDIJEV VODIČ ZA GAJENJE OVACA
„Prvo poglavlje:
Uvreženo je verovanje da su od svih domaćih životinja
ovce ubedljivo najgluplje.
Ali, zapravo, to nije tačno.
Osim što su inteligentne, ovce su i inspirativne.
Stara dečja pesmica počinje ovako:
„Mala Bo Pip ovce izgubila I ne može ih naći
Samo ih pusti I vratiće se kući
Mašući svojim repićima”
Lepo je ovde gore.
Ali samotno.
Džordž.
To je tvoje ime.
Svaka ovca treba da ima ime.
Džordž.
„Stado slatkih, pufnastih, neodoljivih, potpuno belih ovaca.
Često se misli da su sve ovce iste.
Ali stado ovaca sačinjeno je od životinja
sa mnogo različitih osobina i karaktera.
Tu ima finih, prijateljskih, ali i nedruželjubivih jedinki.
Pametnih i blesavih. Stidljivih i razmetljivih.
-Zdravo, kako se zoveš? -Ćao! Ja sam Džordž.
Ćao, Džordže!
„Ove blage životinje bile su važne u ljudskim kulturama
i često su jezički i likovno prikazivane
kao simbol ljubavi, nevinosti i mira.
Kao i ljudi, najvažnija im je pripadnost.
Dopuštaju sebi da pripadaju nama.
I tako otkrivamo
da mi pripadamo njima.”
OVCE DETEKTIVI
Ipak mislim da je služavka.
Prevela Danijela Pejčić