Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Vidíte ten úsměv?
To jsem já.
Jmenuju se Džilali.
Ale tady mi říkají Krtek.
Ne proto, že bych jako nějaká krysa vynášel.
Právě naopak.
Džilali, kolik je?
Nevyzradím ani čas.
Krtek vznikl podle mých šedých obleků,
ale hlavně proto, že jsem přišel o zrak.
Ale k tomu se teprve dostaneme.
Tady bývá zvykem vybírat přezdívky podle ran osudu.
Abyste se tomu mohli lépe zasmát, ale ne ve zlém.
Je to způsob, jak vyjádřit, že druhým na vás záleží.
Bar U Moma je takový.
To je Momo.
Přítel, bratr.
Známe se už dlouho.
Dětství strávené v kabylských horách,
útrapy exilu, znovu vybudované životy.
U všeho jsem byl.
Jeho lásky, jeho trápení, jeho děti.
Děti, které ne vždy přiznával, ale které miloval.
Možná až moc opatrně.
A proto vám povím, jak to s barem U Moma bylo.
Protože kdybych býval věděl, co přijde,
řekl bych mu, jak moc ho mám rád.
U MOMA
BASTARDI
Co říkali doktoři?
Je v umělém spánku a uvidíme, co dál.
Má rupturu plíce.
Byla jsem v kuchyni, když se to stalo.
- Bylo to přepadení? - Ne. Nic nevzali.
Dobrý. Dík.
Nemáš zač. Já musím běžet.
Chceš hodit domů?
Nejedu domů. Někdo musí otevřít bar.
- My nemáme zavřeno? - Ne, nemáme.
U Moma se nikdy nezavírá.
To bys věděl, kdybys za tátou jezdil častějc.
Nazdárek.
Nezvedejte se.
SVÍTÍCÍ PŘÍVĚSEK
To je lepší.
- Takže... - Pane učiteli?
- Ano? - Ten paralyzér...
Myslíš náš „svítící přívěsek“, že?
- Ano. - Takže, děti...
ANTI-PEDO PLÁN
S ohledem na nedávné události,
Marc Dutroux,
jsem si dovolil trošku poupravit školní osnovy.
Rozhodl jsem se rozšířit dosah naší „diody“
na 14 metrů.
Uklidněte se.
Chviličku.
Ano, dále.
Pane Coline, vaše matka.
Není to tak, jak to vypadá.
Jsem dospělák.
Ráno sis zapomněl vzít oběd.
Říkal jsem ti, že se najím v jídelně.
A tvůj otec je v nemocnici.
Můj otec? Počkej.
Říkala jsi, že je po smrti.
Hele, život, smrt, to je...
- Věříš na duchy? - Mami?
Co je v té urně nad krbem?
Víš, jak v parku bývalo to pískoviště?
Zbláznila se. Neuvěřitelné. Ty ses zbláznila.
A ta sebevražda v lunaparku?
Bylo to pro tvoje dobro.
Seš šílená. Totální magorka!
Nechápu, jak jsi mi mohla celou dobu lhát. To je šílený!
A nejmenuje se Jean-Marie.
Ale Mohand.
Mohand Akrour.
Já jsem Arab?
Do prdele.
Prosím.
Kurva, jen ne on.
Ahojky.
Džilali?
To jsem já. Jak se máš?
Líp jak ty.
Vzhledem k těm potyčkám s tvým tátou
jsem nečekal, že se tu ještě ukážeš.
Jo, já vím. Měl jsem hodně práce.
Co tady děláš?
- Chtěl jsem ti pomoct. - Nepotřebuju.
- Ne? - Ne.
Hele, já tady taky být nechci.
Můžeme se střídat. Jeden týden ty, pak já.
Ale musíš máknout.
Máš celkem charisma. Nezvažoval jsi hereckou dráhu?
Jo, zvažoval. Dobrej vtip.
Co si dáš? Ale žádný vyvádění.
- Mně je to fuk. - Morgane!
Jsem rád, že přebíráš kavárnu.
Nepřebírám, Džilali. Jsem tu dočasně.
Dobře.
Ulíznout vlasy, knírek, rozlívat pastis. To není můj styl.
- Máš audienci. - Audienci?
Na nic se neptej. Máš audienci.
Takže, ty seš Mohandův syn?
Jo. A vy jste?
Patrick, přítel tvého otce, a tohle je Francis, můj společník.
Rád vás poznávám.
- Ty děláš do hudby, že? - Jo.
Umíš rapovat?
Jak Jordy?
Jasně.
O tátu se vůbec neboj. O všechno se postaráme.
Nestará se o to policie?
Postaráme se i o policii.
Mohamede,
říkal ti táta někdy o tom, že tady...
Ne.
Víš, Mohand je opravdu někdo.
To samé očekávám od tebe.
Francisi, jdeme.
- Jahodové mléko. - Já si nic neobjednával.
To je od Patricka.
Pane Akroure?
Možná nemluví francouzsky.
Hej, kamaráde.
Tati?
Zdravím. Kdo jste?
Těší mě. Maurice Colin.
Totiž Akrour, očividně.
- Ty seš bratranec? - Ne, jeho syn.
To máme společné.
Kdo seš?
Jeho syn. Ty taky?
Nevím, kdo seš. Zavolám ochranku.
Zavři klapačku. Ode dneška vím, že jsem Arab
a že táta nespáchal sebevraždu na horské dráze.
Počkej, kdo se ti ozval?
Znáš nějakýho Džilaliho?
- Krtka? - Ano.
Zavolal mámě o tátovi.
- Přestaň říkat „táta“. - Táta.
Víš, že ti můžu vrazit?
Vy z předměstí znáte jenom násilí.
Já ti rozjebu...
- Dobrý den. - Dobrý den, madam.
- Zdravíčko. - Jdeme.
Hele, přece se nebudeme hádat. Jsme bráchové.
Podrž to.
Dám ti na sebe číslo. Zavolej mi.
Nebo se potkáme U Moma.
Kde?
V tátově kavárně.
Říkal jsem, ať neříkáš „táta“.
Projdi si Zlaté stránky.
Ne. U Moma je jak mekáč, v každým městě jeden je.
Napiš mi adresu, jo? No tak.
Piš zleva doprava, ne naopak.
Říkal jste Mouloud, že ano?
Ne, Mohand. Mohand Akrour.
Aha. Ta střelba U Moma.
Tam neočekáváme, že bychom to vyřešili.
Nemá kdo svědčit. A je to U Moma.
No a?
- Vy jste opravdu jeho syn? - Ano.
Dám vám jednu radu.
U Moma to opravdu ožívá až po setmění.
Pomoz mi. Posbírej sklo.
Počkej. Kam jdeš?
Co to je?
Fakt bys měl dát řeč s tatínkem.
- Zlato, dáš mi klíče od 108? - Jasně.
Co to je za krasavce?
Mohamed, šéfův syn.
- Jahodový mlíko? - Jo, to je on.
Těší mě.
Tohle je bordel?
Panejo, tobě nic neunikne.
- Neuvěřitelné. - Do prdele.
Jistě sis povšiml i automatů, pokeru a binga.
Jak jistě vidíš, lidi sem nechodí hrát PacMana.
Je to legální? Máme na to licenci?
Ne, ale máme Licenci IV.
Něco si povíme o Licenci IV.
Všechno to začalo v padesátých letech.
Tenkrát
pařížské bary provozovali Auvergnané.
Ale když v Alžírsku začala revoluce,
Alžířané se potřebovali někde scházet, aby mohli plánovat odboj.
A taky chlastat, nebudeme si nic nalhávat.
Takže začali pomalu skupovat bary
a když v roce 1962 vyhlásili nezávislost,
vydobyli si úmluvu, díky které
byli jedinými cizinci, kteří mohli prodávat alkohol.
To je ta proslulá Licence IV.
MĚSTO PAŘÍŽ PLATNÁ LICENCE IV
Od Evianských dohod stačil jeden krok k prodeji alkoholu.
Všechno zavíráme.
Hazard, děvky, všechno.
To řekni jim. Francis se stará o automaty.
Běž mu to říct. Zařvi na něj.
Orientální radosti.
- Ahoj, zlatíčko. - Nejsem ničí zlatíčko.
Tak jo. Jedno Malibu, prosím.
Dvakrát, prosím.
Panejo, ty seš lovkyně.
Neměl bych se ti dívat do očí, abys po mně neskočila.
- Loubna. - Rád tě poznávám.
Francisi? Můžeš na slovíčko?
Jasně, sedni si.
- Jak je? - Já až po svatbě.
- Ale díky. - Tak mluv. Co chceš?
Chtěl jsem si jenom promluvit o... No, víš...
O čem?
O těch automatech. Herních automatech.
Jsou legální... podle francouzských zákonů?
- To je Mohandův syn. - Ty seš k smíchu.
Pojď sem.
Příště nechoď na policajty.
Tady víme všechno. Rozumíme si?
- Byl jsem platit pokutu... - Mazej.
Měl by ses vidět.
Jako by tě zrovna vytáhli z pračky. Dokonale neposkvrněnej.
Až pak. Teď o tom nechci mluvit.
Neřekl jsi mu to. Já to viděla.
Dělám věci po svým. Mám strategii.
Takhle řeším konflikty.
Tenhle jsi fakt vyřešil.
Na baru na tebe čeká jakejsi opilec.
- Maurice, myslím. - Do prdele, jenom ne on.
- Proč jsi ho sem pouštěla? - Užij si večer.
- Co tady děláš, ty pitomče? - Habibi!
Netuším, co to do nich vjelo, ale dneska jsem populární.
Seš v bordelu.
- Bordel jako bordel? - Bordel jako bordel.
Super! Tady je to skvělý.
- Na zdraví, děvčata. - Na zdraví.
Klíče od 111, prosím.
- Další rundu? - Jasně.
Je to šílený, jak moc jsme si podobní.
Byli bychom skvělej tým.
Jak to myslíš?
Já za barem, ty jako číšník.
Byli bychom neporazitelní.
Byli bychom jak Milli Vanilli, jestli vůbec.
Zapomeň na to. To se nestane.
Dal jsem výpověď.
Proč?
Nevím.
Ty seš fakt idiot.
Tak tady se berou ty tvoje déčka. Vycpáváš si je prachama.
Fakt vtipný.
Těch 300 000 nesplatíš vybíráním pokladny.
Jahodový mlíko je roztomilej.
Jo, sotva začíná.
Musíš skočit, jestli se chceš naučit plavat.
- Jo. - Co po mně chceš?
Nic. Možná nám utíká příběh velké lásky.
- Naser si. - Hrála jsi, prohrála, víc na tom není.
Dám s Jahodovým mlíkem řeč o tom dluhu.
- Řeš to se mnou. - On to neví?
Ještě jsem mu to neřekla. Nebyl čas.
- Takže on to neví. - Nech mě být.
- Co z toho budu mít já? - Tohle. Jasný?
Nech mě na pokoji, debile.
V kuchyni se to přiostřuje.
- Nech mě... - Výbor pro etiketu.
- Kdo to je? - Tenhle? Novej majitel.
- Maurici, klídek. - Zavři hubu.
Sundej z tý baby pracky pryč, nebo se ti vyřádím na ksichtu.
- Zkus mě. - Francisi, nechceme potíže.
Řekni a já vypustím býka.
Francisi, poslouchej. S automaty jsme skončili...
Ne, ty poslouchej.
Nic se nemění.
Budeš dál dělat pro nás stejně jako tvůj otec a sestra. Rozumíme si?
- Není to moje sestra. - Jo, jsem.
Technicky vzato jsem tvoje sestra.
Jako fakt? Kdy tohle skončí?
- Já mám i sestru? - A ty seš kdo?
- Nové rameno, kde se můžeš vyplakat. - Panebože.
Táta měl dost napilno.
- Ne jenom táta. - Nehrab na mě.
Jestli je to moje sestra, tak si dávej bacha.
- Opravdu? - Jo.
- Co s tím uděláš?
Co s tím uděláš?
Klid, není to moje sestra.
To teda jsem. Na sto procent.
- Nemám ji rád, neznáme se. - Cucej.
Cucej.
Francisi, ty jsi pil.
- Cucej! - Cucej, máš cucat.
- Řekl to nahlas. Tak dělej. - Cucej.
- Dej to do pusy. - Dobře.
Ne přede mnou.
Co? Ne před tebou? Proč ne?
- S tím knírkem? Co je na tom? - Vypouštím býka!
- Cos to udělal? - Pro tebe, brácho!
Nejseš můj brácha!
- Pomoz nám! - Nech si bar. Je tvůj.
- Pomoz nám! - To není moje parketa.
Počkej! Dobrý to bude.
Teď jsme pokrevní bratři.
Dobře?
Budeme potřebovat víc fólie.
Kurva, co teď?
Co to děláš?
Nemůže to být těžší, než vykostit flákotu.
- Do prdele, on jde na to. - Maurici, nech toho.
Už deset minut nejsme na baru.
Někdo musí jít. Vem si mou zástěru.
Upřímně...
Rozhodneme podle věku. Nejmladší jde.
- Kolik ti je? - 29.
- Tobě je 29? - Jo.
- A tobě? - 28.
28? Mně taky.
Kdy máš narozky?
- 9. ledna. A ty? - Kurva!
Osmýho.
- Ne, ukaž mi občanku. - Devatenáctýho. Kurva.
- Devatenáctýho ledna? - Jo.
To je šílený, skoro jsme mohli být dvojčata.
Ne, nemáme stejnou matku.
Pravda.
Bylo mi líp jako jedináčkovi.
Mně taky.
Běž, dělej.
- Kam ho dáme? - Nevím, do Seiny? Zatížil jsi ho?
Jo, nacpal jsem mu do zadku příbory.
- Co? - Ne, do kapes.
- Debile. - Dělej, krucinál!
- Morgane? - Ano?
Zapomněl jsem si peněženku. Mohl bych zaplatit zítra?
No jasně. Bez problému.
Musel jsem ji nechat u kamaráda Arezkiho.
- Říkal jsem ti někdy o Arezkim? - Spíš ne.
Provozuje malej bar kousek za městem.
U Malého divočáka. Tak mu říkali u nás na dědině.
A co jako?
Byl dost výbušnej. Podezíravej.
Jo.
Ale chytrej. A miluje divočáky.
Dokonce je chová v ohradě za domem.
Šílený, co ti dokážou sežrat.
Fakt?
Úplně všechno. Ovoce, kořínky, hmyz.
Nebo mršiny.
No nic.
Kdyby ses tam stavovala, zeptej se, jestli nemá mou peněženku.
- Jasně. - Dobře.
To udělám.
U MALÉHO DIVOČÁKA
Kdo jste?
Mluv ty.
Posílá nás Džilali. Prý hledá peněženku.
Tudy dozadu.
Tudy...
- Díky. - Běž.
Snad na to Patrick nepřijde.
Kdo že je ten Patrick?
Patrick Ferracci.
Zní jak starosta a pravičák.
Ani levičák, ani pravičák. Je z podsvětí.
Má pod palcem i policajty
a obstarává 500 automatů po celé Paříži.
Francis dělal pro něj.
Oficiálně jsme v prdeli.
Další důvod, proč ty automaty zavřít.
Seš idiot?
Ty to nechápeš? Bar nevydělává.
Když odděláme automaty, můžeme zavřít.
- A táta měl dluhy. - Dluhy?
- Jo, 300 000. - 300 000?
Můžem je odmítnout splácet a rozjet válku s Korsičany.
Ale nevím, no, viděla jsem tě cucat Francisovu bouchačku.
Necucal jsem ji.
Proč chceš končit?
- Nevíš, jak je to riskantní? - Jo, to jsem myslel.
Děvky, prachy, hazard...
Po pěti letech v učitelství se konečně cítím naživu.
Fajn, dobře.
Splatíme ten dluh,
ale pak se těch zasranejch automatů zbavíme, jasný?
Dobroš, šéfíku.
- Celkem si umíš dupnout. - Já jsem nejstarší.
Proč jsi mi neřekla, že seš moje sestra?
Táta nechtěl. Bál se, že bys ho soudil.
A jednou ses stavil a hrozně jsi mě očumoval.
To bylo nechutný.
Incest.
Cože? Já, očumoval?
Řekni, že ses nezajímal.
Slyšíš ji? Zbláznila se.
Seš pěkná, ale nic extra, sorry. Maurici?
Morgane? Plochá jak prkno.
- Že? - Zbláznil ses?
Oba jste na palici. Nejsem plochá.
Maurici, seš si tím ohozem jistej? Jako fakt?
Přijde mi to riskantní.
Technika vzteklýho psa.
Nikdo se nepřiblíží k tomu, co kouše.
Příští Korsičan na baru si řekne:
„Ve městě je novej šerif.“
Nebo: „Ve městě jsou lekce salsy.“
- Kdo je ten cvalík? - Ticho.
Patricku, jak je? Dobrý?
Ne, špatný. Máme menší problém.
- Znáš mýho kámoše Francise? - Francise?
Počkej, Francis... Jo, Francis.
Celej den mi volá jeho žena.
- Nevrátil se domů. - Opravdu?
- Byl tady včera? - Jo, viděl jsem ho.
Dobří holubi se vracejí.
- Co to je za podivína? - Můj bratr. Poloviční.
Je nafrčenej.
Ta napodobenina Tonyho Montany se snaží říct,
že je dobré vědět, kdy odejít.
Francis odcházel jako první.
- Dostal prachy a odešel. - Jo, už si vzpomínám.
Vybíral peníze osmnáctého?
- Poměrnou částku. - Poměrnou?
Poměrnou.
To Francis někdy dělá.
Možná ti to Morgane neřekla,
ale s tátou máme na něčem společný zájem.
Jo.
Dluhy jsou jako plešatost.
Dědí se po otci.
Takže dobře poslouchej. Můžu se na tebe spolehnout?
Rozhodně. Já...
A co když nezaplatíme?
Tak vše lehne popelem. Včetně vás.
- Ale nepředbíhejme se. - Jistě.
- Jsme rozumní lidé, že? - Jistě.
Nemůžeš držet klapačku?
Vy měšťáci trávíte málo času v přírodě.
Já si zvířecí instinkty zachoval a větřím dvě věci.
Zaprvé, blafuje. Není Korsičan.
A zadruhé, někdo se nás snaží ojebat.
- Co prosím? - Klídek.
Zrovna jsem nám uhájila 18denní příjmy.
Důvěřuj, ale prověřuj.
To je jedno. Vyřešte si to sami.
- Morgane! Maurici, omluv se. - Omlouvám se.
- Nahlas. - Morgane.
- Omlouvám se. - Omluvil se. Nech to plavat.
Morgane, jestli máme Patricka vyplatit, budeš nás muset zaškolit.
Na co?
Automaty, děvky, jak to chodí U Moma.
Jo, chápu, jak to myslíš.
Dobře, ale pod jednou podmínkou.
Povídej.
Uznej, žes málem cucal Francisovu bouchačku.
Uznávám. Dobrý?
Ne, řekni celou větu.
„Ano, čárka, býval bych Francisovi ocucal bouchačku.“
- Prosím. - Děláš si srandu?
Čekám.
Ano, býval bych Francisovi ocucal bouchačku.
Já to věděl.
Tak jo, poslouchejte, nic nebudu říkat dvakrát.
U Moma je kavárna.
Ale podnikáme ve třech oblastech.
Začneme zlehka. Na baru.
Tady posloucháme, co se kde šustne.
Neodposloucháváme, ale slyšíme.
No ne! Nepovídej.
- Dělám capoeiru. - Tomu věřím.
Předvedu bez trička.
Jo, UFO každý úterý.
Holky jsou jedna jako druhá.
- Ale chlapi jako já... - Seš unikát, Micheli.
Viď? Jenom jeden.
Lidé sem chodí za společností.
Na oko se socializujeme, ale je to jenom přetvářka.
Tátu zajímá byznys.
Z každé transakce dostává podíl. DPH.
„Darebáci platěj hodně.“ Má rád slovní hříčky.
Není na tom nic legálního.
Je to krádež.
Takže táta je Al Capone.
Neříkej „táta“.
Druhej byznys, automaty.
Štamgasti ví, jak fungujou, ale nikdo nic neřekne.
Každá arkáda má způsob, jak odemknout hazardní mód.
Dva nebo tři kroky a místo arkády
hraješ ilegální automat.
Takovej, co z tebe obratem vysaje i poslední korunu.
- Do prdele. - A udělá ti ze života peklo.
Micheli.
Dej si ještě drink.
- Na mě. - Tak jo.
Pravidlo číslo sedm, než je necháš jít, vyždímej je do sucha.
A těch ostatních šest pravidel?
Žádná nejsou. Mám ráda sedmičku.
Výdělek je hračka. Půlku shrábnem my,
druhá půlka jde makléřovi. To je Patrick, toho už znáte.
Co jsou ty paměťové karty?
Ty přepínají automaty do hazardního módu.
A má k nim přístup jenom Patrick.
Každý měsíc 30. si přijde projít metriky a všechno zresetovat.
A strážnictvo nic nedělá?
- Kdo? - Policajti.
Řekni „policajti“.
Ti nedělají problémy.
Patrick je podplácí, aby nás informovali.
- Jo. Jsou na cestě, lidi. - Dobře.
- Nevejde se. - Ale vejde.
- Zatáhni pupek. - Zatahuju!
Dobrý den, daňový úřad a celní správa.
Promiňte, vy tu nemáte herní automaty?
- Automaty? - Automaty.
Viděl jsi tady nějaké hry?
A ty?
Tolik peněz a stejně jsme v minusu?
Problém automatů je to, že máš automaty.
Počkej, takže on to nerozházel na děvkách?
Určitě je to můj otec?
Oslí můstek.
Přejdeme k prostituci.
Maurici? Pokoj 202, prosím.
Díky.
Klíčová je diskrétnost.
Zákazníci nám věří.
Nevšímáme si jejich sexuálních preferencí.
Blondýnky, brunetky, pleše... Nic nám do toho není.
Dokud si to užívají, nám je jedno, co to je.
- Kdo je u tebe děvka? - Já jsem, Sylvie. Já.
Přesně tak.
To je Sylvie, bordelmamá.
Jakoby královna děvek.
Musíme ji mít na své straně, jinak hrozí stávky.
Specializuje se na kapsářství.
Okrádá ženaté klienty, když jsou ve sprše.
Nemůžou to nahlásit. Jsou ženatí.
A co z toho máme my?
Podíl.
V normálním hotelu platíš za pokoj na den.
Nám platí za počet klientů.
Myslím, že se jí líbím.
Na oplátku se staráme o bezpečnost.
Každý pokoj má vypínač. Jak se tohle světlo rozsvítí, jdem nahoru.
Na co je ten čudlík?
Kdyby dorazili poldové.
Pojďte ven, ukážu vám to.
- Do prdele. - Jdeme!
Do čeho jsem se to...
Hele na něj, jak mu bimbák vlaje.
Ten debil s ní tancuje ploužák. Vždyť ho o všechno obere.
No a? Bojíš se o něj?
Ne, je dospělej. Ať si dělá, co chce.
Čí to je?
Tvoje. Nerozbij to.
- To je pro mě? - Jo. Ty naděláš.
Víš, že šukat nebudeme, že jo?
Rozhodně ne.
Máš kliku, že máš bisexuální jméno, jinak bych si ho nechal.
Maghrebská žena. Samé tajemství, samá záhada.
- Maurici, je to děvka. - To je.
Nevytahujte to pořád z kontextu.
Až se táta probere, všechno mu řeknu.
Zrovna váš táta by neměl kázat o morálce.
Jinými slovy, Michelinův průvodce sexem.
- On si prožil skutečné lásky. - Byl polygamní?
Řekněme, že...
Pár let to trvalo, než tvoje matka přijela z Alžírska.
Nebýt zákona o sloučení rodiny, Maurice by míval měl tátu.
Díky, Giscarde.
Jeho smůla, věř mi.
To bych neřekla.
Jak tě tak vidím, tvoje máma musela být z nižší řady.
- To nebudu poslouchat. - Ne?
Musela tlačit hlínu, když tě čekala.
Vy jste se proti mně spikli?
Fajn, Džilali? Čí matka byla nejvíc sexy?
- Nejvíc sexy voněla? - Ne.
Mauricova voněla po mletým mase.
Do prdele.
- Kdo to je? - Kamel.
Debil z ghetta.
To je hrůza, co se stalo tátovi.
My to zvládneme. Neboj.
Říkal jsem mu, ať nedělá s Korsičany.
Ale neposlouchal.
Vy to nevíte?
Nic nevěděj.
Proberte se, bráchové.
Patrick si potřebuje udržet reputaci.
Váš táta mu dlužil prachy. Víc snad říkat nemusím.
Mluvíš arabsky?
Jo.
Platíte Korsičanům?
Škoda. A tátu střelili tady?
Udělám to za půlku
a budeme jako jedna rodina.
Jsme ve Francii, takže francouzsky, prosím...
Maurici, no tak.
Dokud se táta neprobere, nic nerozhoduju.
Podívej, brácho.
Gauner musí mít koule. Ty žádný nemáš.
Chápeš?
Seber si toho s knírem a vymajzněte.
Neotravujte mě.
- Málem ses posral. - Tys nic neříkal.
Neumím fársí.
Tak co?
Co říkal?
Že tátu se pokusil zabít Patrick.
Já to věděl.
Zajímavé...
Když ho odsoudili za kuplířství, chtěl dělat něco míň riskantního.
Jako jsou automaty.
Co ještě říkal?
Nabídl nám ochranu.
Zavolej Patrickovi.
Běž do prdele, povídám!
Mazej. Vypadni. Přestaň nám mazat med kolem huby.
Ty s tím nic neuděláš?
Proto platíme Patricka. Čekám na něj.
To ti při obřízce ucvakli i koule?
- Debile. - Dopij si pití.
Ahoj, Patricku.
Helemese, Patrick.
Co tě sem přivádí?
Jen drobná stížnost na hluk.
Na hluk?
To zní jak ti tvoji poldové.
Umíš vařit, Kamele?
Já to zbožňuju.
Můj táta byl cukrář.
Naučil mě, jak důležité jsou při pečení ingredience.
Mouka, mléko, vejce.
Jak něco zapomeneš, seš v prdeli.
No a?
A...
Poldové jsou jak vejce.
Těsto je díky nim stabilní a lépe se spojí.
Mně ale vadí, ty šéfkuchaři,
že máš sice nádherný dort, ale málo vidliček.
Tímhle se nenajím.
Není to praktické.
Patricku, svět se změnil.
Chceme taky místo u stolu.
Přece bys nás nenechal jíst vestoje.
Nordine!
Rád tě slyším, synku.
Pane Džilali?
- Jak se má táta? - Dobře.
Omlouvám se, pane Džilali.
Zavolej mi. Dáme oběd.
Mohamede.
Mohamede!
Díky, Patricku. Vrátíme ti to.
Těch 300 000 chci do konce měsíce.
Ani o den pozdějc.
Dobře.
Tady jsou 3 000.
To nikdy nedáme. Kurva.
Musíme to prodat.
- Radši bych umřel. - Když nezaplatíme, tak umřeme.
- Volal jsi do banky? - Jo.
- A? - Táta nic nedanil.
- No jasně. - Banka nám nepomůže.
Mám dobrej nápad.
Prostituce.
Promiň, Maurici, ale tobě za sex nikdo nedá ani kačku.
Ani kdybys ty platil jim.
Ne já. Děvčata.
Holky mají peněz jak želez, ne?
Stravujou se vedle v bistru. To je promarněná příležitost.
Chceš Patrika vyplatit přes sendviče?
- Ne, vůbec ne. - Ne.
Chápu to.
- Tak to není. - Takže?
- Máš listové těsto, rumové koule... - Koule!
Vím, jak vydělávají, a vím, co potřebujou.
Co potřebujou?
To, co my všichni.
Lásku.
Místo toho, aby se jako ostatní uchýlil k násilí,
Maurice udělal z děvčat zákaznice.
Předložil jim all-inclusive dohodu,
kterou znal z jednoho tuniského hotelu,
a zahrnul tradiční služby, jako je stravování,
a řadu dalších nadstandardních služeb.
A ze všeho nám něco káplo.
Spodní prádlo.
No, prádlo... Vím, co tím myslím.
Dobrý?
- Jsou živý? - Ty jsou moje.
Ochranu.
- Ahoj, děvčata. - Co to je?
Paralyzéry na ochranu.
- Cože? - Paralyzéry. Jsou americké.
Budete v bezpečí.
- Bráchové dokonce začali cvičit. - Honem!
Dohromady vážili víc jak kombík od Renaultu.
Makejte, vy děvky! Hybaj!
Jak nám to řekl?
Nejsou to děvky, ale podnikatelky na volné noze.
Špatně jste to pochopily, dámy!
Komplexní podnikatelský plán bez pohrůžek násilím.
A s pikantní špetkou lásky.
Nikam nejdu, dokud to nedostanu.
- To tady budeme dlouho. - Klídek, klid.
- Jsme v pohodě. - Vrať ty šperky, jsou mojí ženy!
Co? Já ho ani neznám.
Jak to myslíš, že mě neznáš? Ty kurvo!
Teď už nebudeme kamarádi.
- Maurici... - Tu máš.
Jako fakt.
Asi jsem to s tou voltáží přehnal.
Ne, to nic.
Ty to děláš jazykem?
A to se nemá?
Slyšela jsi ho?
Asi jiná škola.
- Vidíš? Funguje to. - Vidíš?
- S jazykem je to lepší. - Jo.
Uvolní to hrdlo.
Ne, povídám, že ta mašina je cinknutá.
Nedá se dát rána za 800.
- Já nedám 800? - Ne.
- Vsadíš se? - Fajn, ty bys dala 800.
Sluší jim to spolu.
Někoho mi připomínají.
Nakonec mu ublíží.
Ty možná na lásku nejsi, ale neber ji ostatním.
On na ni kouká jako...
Jako jsi ty koukal na mě.
Když jsem tehdy byla tvoje vyvolená.
Nikdy jsi jí být nepřestala. To je ten problém.
Tak proč se držíš zpátky?
Vím, že to není fér,
ale já nemůžu vystát záhyby.
Zvlášť v peřinách, kde už někdo byl.
Další slušnej večer.
Opravdu doufám, že nikdy nenajdeš lásku.
Co?
- Na. Chceš zkusit? - Ne.
To není jídlo.
Hoši, napadla mě super věc, jak Patricka vyplatit.
Prohodíme ty čipové desky.
Deska plošných spojů na poker stojí na černém trhu 5 000 franků.
Zaplať mu.
- Zaplať. - Fajn.
Prohodíme Patrickovy za naše a je to.
Potřebujeme jenom jeho klíče a chvíli, kdy je zaneprázdněný.
A na to...
je tady Melissa.
Miláčku...
Průměrně s ní tráví hodinu za den.
- Chyběl jsi mi. - Můj andílku.
To nám třikrát nebo čtyřikrát týdně dá hodinu.
- Dobře dojeď. - Měj se.
On jebe ji, my ojebeme jeho.
Kamel říkal, že tátu se pokusil zabít on.
Nechci ji ošoupat.
Odcházíš?
Musím.
Vy se před sexem neprotahujete?
Jasně, běhám kolečka.
- A ty? - Žongluju.
Abych si nespálil ptáka.
Já půjdu.
Počkej, za volant ne.
Seš namol. Peprmintovej likér není ústní voda.
Přespíš u mě.
- Žádný tulení. - Běž.
- Dobrou. - Dobrou.
Jídlo a pak tulení.
Morgane? Chceš svézt?
Ne, dík.
Odvez ho domů, já jsem v pohodě.
Pro borce z ghetta, není meta.
Cítím trávu, zuby ti zlámu.
Pro všechny kluky, co maj po odchodu.
Mams na svobodu.
Pardon, ale Mams z Goutte d'Or?
- Jo. - Za co sedí?
Vraždy, únosy.
- Určitě by měl jít na svobodu? - To je fakt.
„Jebat Svět“. Jako ten deník?
- Ne, svět obecně. - Aha, obecně.
Já půjdu. Máš na mě číslo?
- Jo, mám. - Cajk?
Ty seš producent?
Jo, snažím se být.
Tohle je fakt super.
Chutná jak vepřový.
Takže...
jakej táta je?
Táta?
Moje obrázky ke Dni otců složil pod stůl, aby se neviklal.
Fakt ho umíš prodat. Nemůžu se dočkat, až ho poznám.
Když mi bylo 16, umřela mi máma.
On to moc nezvládal.
Tehdy jsme se odcizili.
Neumí moc dávat najevo city.
Možná je nikdo nedal najevo jemu.
Učíš filozofii nebo techniku?
Ale vážně. Vím, o co jsem přišel.
Býval by se mi hodil mužskej vzor.
Co ty?
Jaký to bylo, vyrůstat bez otce?
Dospěješ rychlejc. Hledáš někoho, na koho to hodit. A taky...
Je snazší truchlit za někým, koho jsi neznal.
Tak tady místo voleb zapalujete auta.
Mluví z tebe chlast, Maurici.
Patnáct let socialismu, Mitterand a zbytek.
Kurva, Maurici.
- To není dobrý. - Co?
- Vidíš toho vzadu? - Jo.
Lamine. Šéfuje čtvrti.
Nepouští sem cizí.
- Máš občanku? - Jen loveckou povolenku.
Kurva.
Snad nás nechá jít.
- Jak je, kámo? - Momo, dobrý?
- A ty? - Jo, dobrý.
- Kdo to je? - Můj bratr.
Maurice, těší mě.
Má u sebe Maurice-těší-mě občanku?
Samozřejmě.
- Je falešná. - Kurva, Maurici.
Nejseš skutečnej lovec.
- Nejsem lovec? - Ne doopravdy.
- On provokuje. - Mluvíš s šéfem týhletý čtvrti.
Seš fakt lovec?
- No jasně. - Tak udělej jestřába.
Hračka.
Počkej.
- Je to magor. - Neuvěřitelný.
Vy jste fakt pitomci.
Vrať mi tu povolenku.
Kdyby chtěl kohouta, šlo by mi to líp.
Tak šup, udělej kohouta.
Dělej.
Super.
- Maurici, dělej. - Už jdu.
Můžeš hrát, resetoval je.
Úplnou náhodou...
neviděli jste obálku?
- Ne, proč? - Co v ní bylo?
100 000...
Tys ztratil prachy?
Ne přesně, protože...
včera jsem dělal účetnictví.
A trochu jsem pil.
Maurici.
Museli mi ji ukrást u vás.
Máš problém, vidláku?
Nerozfofroval jsi to v Buffalo Grillu?
Neber si Buffalo Grill do huby.
- Rozbiju ti držku. - Tak pojď.
No tak pojď.
- Kde jsou ty prachy? - Klídek.
Uklidněte se. Zbláznili jste se?
Včera v autě...
- Jo? - Měl jsi je ještě?
- Nevím. - No tak.
Co si půjčit v bance?
Nebo můžeme do AZ-kvízu! Kristepane.
Uklidni se.
Posral jsem to.
Jsme v prdeli.
Chápeš to, Maurici? V prdeli.
Za půl hoďky máme jít za Patrickem.
Ptali jste se Sylvie?
Sto tisíc?
Jsou rozkošní.
Co nejdřív ti to zase vrátíme.
Samozřejmě.
I s úroky navíc.
- Jo. - Kurvúroky.
Ale jistě, stará známá „kurvúroková“ sazba.
Jako že nám nevadí přeplatit.
Mně by nevadilo, kdybys držel hubu.
Pardon.
Zlatíčka, já vás žeru.
Ale nechci sebe nebo děvčata zaplést do vašeho byznysu.
- Pardon. - Jasně. Chápeme.
Neomlouvej se. Rozumíme.
Maurici, bylo mi potěšením mít tě za bratra.
Škoda, že jsme se nepoznali dřív.
Snad to bude rychlá smrt.
Nechť nás Bůh ušetří.
Ale pro co? Proč?
Pro brány nebeské.
Zasloužím si zemřít? Snad ne.
Dobrý, to by stačilo.
Dobře. Tak... mobil.
Možná bych pro vás někoho měla, ale...
Budete si to muset odpracovat.
- Dobře. - Fajn.
Pojď dál.
Dobrý den, pane.
Dělej.
Na kolena.
- To je ono. - Sylvie, tohle není úplně pro mě.
Ponižte ho. Má to za odměnu.
Sylvie, to je moc.
- Chceš ty prachy, nebo ne? - Ano.
No vidíš.
Hodnej pes.
No vidíš.
Kdo je tady hodnej pes?
Můžu se na něj vychcat?
- To kurva ne. - Vždycky zajdeš moc daleko.
Jako by ses pro to narodil.
- Fakt se mi chce. - Běž na záchod.
Podívej na tu krásku.
Šupajdi, krásko.
To je ono.
Taková elegance. A jsou jí jenom tři.
Jo...
Všechno je tam.
- Kde jste to vzali? - Našetřili.
A půjčili jsme si od Sylvie.
Zavolej jí.
Něčemu nerozumím.
Tátu postřelili. Vy jste přebrali podnik.
Francis zničehonic zmizel.
Hodně událostí v krátkém časovém sledu.
Jo no, neukázal jsem se v dobrou chvíli.
Drahoušku? Je to pravda.
- Chtěli jsme si promluvit. - Poslouchám.
S automaty končíme.
Je to pro nás správné rozhodnutí.
V životě nejsou správná a špatná rozhodnutí.
Jen ta užitečná.
Tohle není užitečné. Ani pro vás, ani pro mě.
To znamená ne?
To znamená, že jsme jeho děvky.
Vy mladí nemáte smysl pro hierarchii.
Až přijde inspekce a vezme vám 40 %...
- Padesát. - Ne, 40.
- Pamatujete na Kamela? - Ano.
Docela se urazil.
Dal bych mu 10 %, aby přispěl ke konfliktu.
Super, ojebeš nás dvakrát.
Stejně jako Svědkové Jehovovi problémy nechodí samy.
A když odmítneme?
Mír má taky svou cenu.
Je to na vás.
Ale mějte na paměti, že příroda se hrozí prázdnoty.
Když to nebudu já, bude to někdo jiný.
Dobrý? Jsou ty kytky už moc?
Ženský milujou kytky. V pohodě.
A čistý předkožky.
- To taky. - Máš umytou předkožku?
- Oblek, mezanin... - Parkování...
- Přiznané trámy... - To by stačilo.
Co máš v plánu?
Klasika, počkám, až vyjde ven.
Jednu jí vrazím, odtáhnu ji do jeskyně a ošoustám na bizoních kůžích.
Nic míň bych nečekal.
Fakt mě máte za debila?
Upřímně, ano.
- Tady je. Panejo. - Je nádherná.
Utíkej, ať ji nepropásneš.
Loubno!
Co to máš na sobě?
Vypadáš jako číšník z Orient expresu.
Tobě se to nelíbí?
Maurici.
Pojď sem.
Jde o tátu.
BÉJAÏA, ALŽÍRSKO
Tady jste.
Nechtěl jsem rušit na hřbitově.
Vy jste Mohandova děcka?
Kdo jste?
Možná jediný, kdo ho dobře znal.
Amar Bouiche.
Dobrý přítel vašeho otce.
Když jsme u toho...
Tohle je na pohřební náklady.
Zvyk kabylské diaspory.
Takový fond ze solidarity. Mohand přispíval.
Vem si to.
- To je Džilali? S očima? - Ano.
Bývali jsme pekelné trio.
Předpokládám, že vám nic neřekl.
V podstatě se nás neobtěžoval pozdravit, takže...
Odpočívej v pokoji, Mohande.
Něco vám chci ukázat.
Počkat, Džilali byl gauner?
Ne, padělatel. Dvě různé věci.
To je to samé. Jak vdolky a koblihy.
Džilali byl v 70. letech v kabylském podsvětí proslulý.
Padělal dokumenty, dělal do zlatnictví.
Po té nehodě ale přestal.
A vy jste za ním nechtěl do Paříže?
Ano, chtěl.
Byl jsem ve Francii. V zimě.
Každej den mě bolelo v krku.
Modrej, bílej, zarudlej.
Čtvrtej den jsem si řekl, že se vracím do Alžírska.
- Co to je? - To je vaše.
Podívejte se. Nejsou úplně nové.
Váš otec mě požádal, abych mu je pomohl dovézt z Francie.
Myslel jsem, že tady chtěl otevřít arkádu pro mládež.
Ale ne, on měl jinej nápad.
Chtěl dělat do hazardu.
Hazard je tady zakázán.
Kolik jich je?
Asi 50.
Tajemství si vzal do hrobu.
Mlčení řekne víc jak tisíce slov.
To si někam napiš, Maurici.
Nejvíc mě žere, že na něj nemám žádné vzpomínky.
To je u Alžířanů normální.
- Taky žádné nemám. - Ani já.
Já ho poznala před čtyřmi roky.
- Možná nás neměl rád. - Ale jo.
- Na dostizích sázel naše narozky. - Nikdy nevyhrál.
Nikdy.
Hele, asi mě s tím pošlete do prdele.
Běž do prdele.
Ale neměli bychom tátovy automaty oživit?
- Prodáme je Patrickovi. - Ne.
Uděláme to líp.
Rozjedeme vlastní síť automatů.
Pět dní v Alžírsku a už je z ní revolucionářka.
Chceš, abychom skončili jak táta?
Jak to zjistí Patrick, je po nás.
Hromadě barů se nedaří a potřebujou automat.
A žádnej gangster po tom neskočil.
Nasadíme automaty do malejch barů, o který se Patrick nestará.
To je náš cílovej trh. Jenom náš.
- Takže rozjedeme podnik? - Přesně tak.
Rozjedeme podnik.
Třeba na mý jméno. Mně je to fuk.
Hypotéku stejně nedostanu, takže...
Nebo můžeme zůstat tady
jak nějací troubové.
Senzační dobrodružství.
Mně o prachy nejde.
Nejhorší na tom je, že mě poslechli.
Fofrem, dělej.
Mít Maurice za bratra má jediné pozitivum:
vždycky je po ruce technik.
Dělali jsme to ve sborovně.
Místo pořizování drahých desek
je prostě okopíroval.
Mohamed se postaral o nábor.
A když nakupoval ve velkoobchodě, něco mu došlo.
Jak se daří?
Čím prázdnější košík, tím prázdnější kapsy.
Spřátelil se s lidmi, co se jim nedařilo.
Naléhavé. Upomínka.
Domluvil schůzku a zbytek byl na mně.
Vešly by se sem dva automaty.
A žili jsme si jako králové.
A jedna věcička nás udržela o krok napřed
před policajty.
Tohle na dálku přepne režim na poker.
Miniovladač? Budoucnost je tady.
Co bude dál? Létající auta?
To ti zachrání zadek, ty krávo.
Horní čudlík, poker.
Spodní čudlík pro náhodnou kontrolu, který zkratuje systém.
Žádné důkazy.
Pokryli jsme každičký kout Paříže.
- Vy jste tu šéf? - Ano.
Dali jsme je všude.
Do obchodů, restaurací, klubů...
Potřebovali jsme jenom zásuvku, na typu podniku nezáleželo.
Dneska dobrý, ale zítra? Nikdy nevíš.
- Kde jsou všichni? - To mi pověz ty.
Zmrd je to.
Ojebává nás.
- Z tebe je kuřák? - Vypadám víc gangstersky.
Prohazuje nám desky.
Abychom nevypadali podezřele,
nechali jsme Patrickovi a Kamelovi podíl U Moma
a dál se pakovali za jejich zády.
Chceš nás ojebat? To uvidíme.
Důsledky na sebe nenechaly čekat.
Honem.
- Dobrý den. - Sedněte si. Honem.
Když tu máš mého manžela tak často,
můžeš rovnou hlídat děcka.
To nic, miláčku.
Říká ti něco Michel?
To nic, miminko. Michel?
Ten zdeptanej plešoun?
- Jo, to je on. - Ano.
Je teprve sedmého,
ale on už nacpal celou výplatu do automatů.
- Hele, madam... - Ne, poslouchej.
Děcka chodí do školy hladová,
zatímco ty vyděláváš na závislosti mého manžela.
- A žádnou limonádu! - Ano, mami.
- Mohamede, pojď sem! - Už jdu.
- Co to je? - Mimino, řekl bych.
- Co je? - Hele.
No tak si pořídíme další.
To jsme vydělali?
Musíme je někde vyprat. Znáš někoho od vás z čtvrti?
Nech si těch rasistickejch keců o čtvrti.
Pamatuješ si Lamina?
Jo, pamatuju si Lamina.
- Momo, kamaráde. - Lamine.
- Pomůžeš nám? - Moc rád.
Jak jste to všechno vydělali?
Průměrně nám to hodí 15 000 franků za měsíc.
Na mašinu.
Patnáct? Kolik máte mašin.
- Padesát dvě. - Padesát dvě?
Padesát dvě?
Jakože 52?
- Je to moc? - Ne, nikdy není dost.
Já to věděl. Říkal jsem, že seš výjimečnej.
Peníze nám vypral pomocí všech svých kliček.
- A vypráno. - Co je?
Přijde to vtipný jenom mně,
že se černoch stará, aby byly prachy běloskvoucí?
Nevšímej si ho. Vyrůstal bez otce.
Tohle je v Alžírsku ilegální.
No přesně. Bude o to zájem.
Maurice pendloval mezi vesnicí a městem.
Odvážel prachy do Béjaïe,
aby se zbavil hotovosti.
- Jestli ho čapnou, šábnem se o jeho podíl. - Kéž by.
Vítejte.
S Amarovou pomocí
investoval do nemovitostí.
Mohamed skupoval stírací losy ve večerkách.
Zmerčil výherce a nabídl jim odkup.
- Vyhrál jste? - Ano.
Gratuluju.
Co kdybych ten los odkoupil za víc?
A já jsem to samé dělala na dostizích.
Stačil úsměv a měla jsem je.
- Gratuluju. - Díky.
Chlapi jsou stupidní...
- Kolik? - 40 000.
- Dám vám 45 000. - V hotovosti?
Díky.
Prosím.
- Dobrý? - Díky.
Děkuju.
Oukej, raz dva, raz dva.
Co to je?
Diverzifikujeme, nevidíš?
Skoupili jste všechny lístky na koncert.
Ale produkuje to vaše firma.
Kolik se prodalo?
500 lístků po 100 francích.
A oficiálně?
Dva.
Dámy, řekněte „yeah“.
Nasrat na stát.
Jo, nasrat!
Nasrat na stát.
Vyjebal s někým, s kým vyjebat neměl.
V sázce je naše pověst.
Jaká pověst? Nikdo nás nezná.
- Podceňuješ se. - Ty se přeceňuješ.
Jak to jde, pánové?
Jen si pro něco skočím do sklepa.
La mano.
Proč mluvíš španělsky?
Jeho ruka.
Je to on, ta ruka...
Chápu, mám oči.
Calma, calma.
- Co? - Sundej mu to.
Nerozumím.
- Co? - Co teď?
Já nevím.
Řekneme mu, ať nám vyhulí.
Seš na palici.
Něco mě napadlo. Nikam nechoď.
Přestože jsem byl proti alžírské válce,
kolonialismus přinesl pár dobrých nápadů.
Lidi nás začali brát vážně a my se stali těmi, kterých jsme se obávali.
Místo vyšetřování, kdo ublížil tátovi,
jsme druhým ubližovali my.
Neměl s náma vyjebat.
Jenže štěstí umí zkysnout jako mléko.
Počkejte.
Funguje to takhle.
Díky.
Kapitánka Mignéová, celní správa a daňový úřad.
Patří vám ten stroj?
Ne.
- Na zdraví. - Na zdraví.
Nepij tolik.
Maurici? Maurici!
Dvě sklenky, prosím.
Tvůj manžel vypadá mile.
Opravdu se znal s Karlem Velikým?
Fakt vtipné.
Aspoň neřeší, co by si ostatní pomysleli.
Rád bych byl jiný.
Ale bylo to nad tvou kapacitu?
Měla jsem to přijmout a hodit za sebe stejně jako ty.
Kdybych to hodil za sebe, teď bych tu neseděl.
Snažila jsem se dost, Džilali.
Donutil jsi mě milovat ducha.
Teď je řada na tobě.
Děkuji.
ŠŤASTNOU PENZI, SYLVIE
Nechte toho.
Panečku. Neuvěřitelné...
Sylvie! Sylvie!
Ne, nechte toho.
Byla to Oprah nebo Saint-Exupéry, kdo řekl:
„Láska není hledět jeden na druhého, ale dívat se stejným směrem.“
Nevybavuju si.
Nevím.
- Seš v pohodě? - Jo, jsem.
Přeju jí to.
Možná je načase taky pověsit lodičky na hřebík.
Není to tak snadné.
Ale je. Velmi. Necháš toho a pak...
Co? Pak co?
- Postaráš se o mě? - Jo, proč ne?
No jistě.
Nech toho. Nic jiného neumím.
Však se naučíš. Pojď dělat za bar.
Do prdele!
Ty nevidíš, co se to děje?
Patrick a Kamel se dozví o vašich mašinách.
A krutě se vám to vymstí.
Tihle chlapi, s kterýma děláte,
ti nejsou hodní.
Nebude to divné, žít normální život?
Probouzet se za zvuku příboje?
Ne, budu v pohodě.
Bez tebe to nebude stejné.
No to bych řekla.
Ale abych byla upřímná, budete mi chybět.
Konečně.
Takže máš nějaké city?
Promiň, ale po 30 letech fakturování za lásku
jsem v citech obezřetná.
Tvůj táta říkával, že planeta je modrá,
protože se rodíme pro modřiny.
To tě chtěl sbalit.
Vůbec ne. Tvůj otec se k nám vždy choval s úctou.
Vždy.
Umožnil mi pracovat a nebýt závislá na muži.
On byl feminista?
To bych úplně neřekla, ale byl to fajn chlap.
Opravdu.
Jako ty.
Budeš za námi jezdit?
Nevím.
Měním modřiny za modré moře.
Nezlob se.
Nezlobím.
Postarej se o sourozence, ano?
Kurva.
Nechte toho.
- V pořádku? - Jo, dobrý.
- Co to bylo? - Netuším.
Kdo to byl?
- Kreténi... - Sylvie!
Pomozte mi.
Morgane Akrourová?
Kapitánka Mignéová, celní správa a daňový úřad.
Jdete zkontrolovat můj Chanel?
Vyjádřím se jasně.
Vaše mašiny jsou mi ukradené, dokud nejsou vidět.
To jste se asi spletla.
Vy jste jednatelka Akrour Games, že?
Musíte být odvážná, dělat na své pravé jméno.
Nebo jsou to jenom hry.
Až vám klekne celá síť, zůstanete na to sama.
Nevím, o čem to mluvíte.
Morgane, chci vědět, kdo od policie vás chrání.
Výměnou za informace vás nechám na pokoji.
Nebo co?
Nebo vám ze života udělám peklo.
To je výhrůžka?
Ne, vydírání.
Vypadněte odtud.
Maurici?
- Dobrý? - Jo.
Tohle je pro tebe.
Chceš to, nebo ne?
Jo, chci.
Bacha, trojka trochu kope.
Kdo si pořizuje SUV a nemá rodinu?
Připoutej se tam vzadu, jo?
- Mohamede. - Jo, vidím to.
Co vidíš?
Už pět minut nás sleduje.
Bacha, je tady padesátka.
Nech si těch pravidel silničního provozu. Někdo nás sleduje.
Mohameda málem zabili a ty se zajímáš o tohle.
Nepřikyvuj. On je tak otravnej.
- Neví, kdy držet zobák. - Nelíbí se mi to.
Co budeme dělat?
Nevím, dělej, že spíš.
Na průvodčí to fungovalo.
Kurva, jenom ne on.
Co chce teď?
Jeďte za mnou.
Tady zaparkuj!
- Hoď mi klíče. - Co?
- Klíče. - Dej mu je, má zbraň.
Na.
Připadá mi to jako únos.
- Někdo mi dejte zbraň. - Jakou? Jsme v tvým verglu.
- Máš snad v kufru kuši? - Ne, nic.
- Co dělá? - Proč nám umývá auto?
Leje na něj benzín!
- Kamele, co děláš? - Nech toho, Kamele!
- Kurva. - Proč to děláš?
- Měl jsem to udělat už dávno. - Kamele, nebuď blbej, prosím.
Nevím, co ti to nakukali, ale my jsme nic neprovedli, přísahám.
- Přestaň! - Přestaň, prosím.
A ty vaše automaty? A prachy za našima zádama?
A Francis?
Kulka, divočáci? Říká vám to něco?
- Ne. - Upřímně, ne.
Já to nechápu.
Děláte si ze mě prdel?
- Nech toho, uklidni se. - Kamele, prosím.
Promluvíme si. Dáme řeč, dáme cigárko.
Cigárko. Kurva, dobrej nápad.
Cigárko? Posral ses?
- To aby se uklidnil. - Kamele... Ne!
Nemůžu tomu uvěřit.
- Kamele, nezapaluj si. - Nech ten zapalovač!
Nevytahuj ho.
Drž hubu! Měj nějakou důstojnost!
Kamele, zastav! Jo, máme automaty.
- O čem to mluvíš? - Lhali jsme.
Máme v Paříži 50 automatů.
Všechny ti je dáme, 100% zisk pro tebe!
Schoval ten zapalovač.
- Hrajete o čas? - Ne, Kamele, podívej.
Seznam našich automatů.
Přísahám, všechny. Hele, tady.
Hele.
Podívej se.
Měla jsi lepší nápad?
Nech to bejt.
Byla to politika.
Jinak by z nás byly škvarky.
To myslíš, že nás nepodpálí pozdějc?
Končím.
U Moma, s automaty, s děvkama. Já končím.
- Už tenhle život nechci. - Nezačínej, nemáme na to čas.
Říkal jsem, že jsme ten zkurvenej bar měli prodat.
Pochlap se, jsme v tom až po uši.
Pochlap se k čemu?
Nikdy to nepřestane! Končím! Je po všem!
Hotovo!
Nekončíš, ale vzdáváš se.
Držíme spolu až do konce.
Má pravdu. Musíme držet pospolu.
Cože? Ty mluvíš o pospolitosti?
- Co to do něj vjelo? - Do něj?
Mluví o tomhle.
Na.
Bacha, komu co kupuješ.
To není moje.
Kde máš svůj?
Prodala ho na pokeru ve 13. okrsku.
A to není vše. Víš, jak jsem ztratil těch 100 000 franků?
O tři dny pozdějc utratila 50 000 u toho samýho stolu.
Tolik k pospolitosti. Nasrat!
Je to pravda?
Morgane, je to pravda?
Mluvím s tebou! Je to pravda, nebo ne?
Nech mě! Jo, je to pravda!
Všechno je to pravda. Všechno!
Rozházím, co vydělám. Na co sáhnu, to dojebu!
Copak nevidíte...
Nevidíte, že jsem zkurvená závislačka?
Nevidíte, že za všechno můžu já?
Je to moje vina. Moje dluhy, táta... Všechno. Peníze, dluhy...
Chtěla jsem to splatit, snažila jsem se.
Táta to vzal na sebe.
To kvůli mně ho zabili, kurva! Kvůli mně.
Jasný? Seš spokojenej?
Seš spokojenej?
Kurva!
- Vypadni. - Co?
- Nechci tě vidět. - A co pak?
Vypadni! Zmiz!
- Nehrab na mě, debile! - Vypadni!
Zmrd zkurvenej.
Do prdele...
Je tady někdo?
Jo, Džilali, já. Pojď dál, prosím.
To je snad poprvé,
co je U Moma v osm ráno zavřeno.
Táta se ti v hrobě obrací.
Promiň, ale za pár dní zavíráme.
Strýčku...
Věděl jsi, že tátovy problémy s penězi souvisejí s...
Morgane.
Oficiálně ne.
Tvoje sestra je nemocná.
Potřebuje pomoc. Navzdory tomu, co udělala.
Jo, nekecej.
Bylo mi líp jako jedináčkovi.
Nikdy jsi jím nebyl.
Fakt? Má táta ještě nějakou další rodinu?
Ne, ale ty máš komunitu.
Vykořeněnou komunitu.
Sice cestou párkrát neodbočili dobře,
ale nakonec našli svoje místo,
vysloužili si respekt.
Tato komunita je jako rodina beze jména.
Nemusíš opakovat chyby svého otce.
Je to na tobě.
Tak co, šéfíku?
Rybaříš bez katapultu?
Co chytáš? Čuňata?
Jak jsi mě našel?
Snadno.
Stavil jsem se do první večerky. Všichni hned věděli, o koho jde.
Nevrátím se zpátky.
Na tvém místě bych udělal to samé.
Super. Jsme, kde máme být.
Ale já nejsem na tvém místě.
Jsem na svém.
A na svém místě...
to sám nezvládám.
Jestli chceme pomstít tátu,
potřebuju Morgane.
A potřebuju tebe.
Neříká se mi to snadno, ale...
Tobě se nikdy nedostalo otce.
Ale bratra se ti dostane.
Jo, to je super.
Musím to počítat?
Podívej se na tu obálku.
Co?
Je tam adresa a čas.
Fakt?
Já mám audienci?
Jo, máš audienci.
Mimochodem...
My jsme krouhli Francise.
Ano!
- Domluvil bys mi schůzku? - No jistě.
A Francis? Kdo vám to řekl?
Kam jedeme?
Nechci vám působit potíže,
ale ochránit vás.
Pojďme se dohodnout.
Dáte nám jména a my stáhneme všechna obvinění.
Co mi hrozí?
Minimálně dva roky za mřížemi.
No...
To není dobrý.
Patricku! Jak se daří? Dáš si něco k pití?
Máme víno z Korsiky.
Jste naživu jenom proto, že chovám úctu k vašemu otci,
ale především je tu příliš mnoho svědků.
- Co jsem ti říkal? - Jo, to mi říkal.
- Že budeš agresivní. - Chytrej kluk.
- Neskončil. - Zabili jste mi kamaráda.
Nenechám vás jít. Zaplatíte.
Kdo potřebuje nepřátele, když má takové přátele?
Tohle bude legrace.
Prý tady probíhá valná hromada.
- Zrovna jsme o tobě mluvili. - V dobrém?
No jistě. Probírali jsme nepřátele.
Nepřátele? Neměl bych...
Zmínit Francisovu smrt? On to ví.
Co ovšem neví, je to, že jste spolu seděli.
- A? - Ve vězení se lidi sbližujou, že?
Co to je? Jsem snad u výslechu?
Dokonce máme svědky. Loubno!
Co jsi mi to onehdá říkala?
Že se Francis a Kamel seznámili ve vězení.
Kdo je pro tebe Kamel?
- Co to děláš? - Žádám upřímnost.
- A já upřímná nejsem? - Odpověz, krucinál.
Když mi bylo 18, přistěhovala jsem se do Paříže jako modelka.
Zamilovala jsem se do chlapa, co mě vyhnal šlapat.
Byl to Kamel.
Zmrd jeden.
Vykecala jsi vraždu!
Neměla jsem na výběr!
Říkal, že budeš další.
Dobře.
Počkej. Něco mám.
Co?
Francis a Kamel se poznali v base.
Jejich plán byl zabít Patricka a převzít jeho automaty.
Ale Francis věděl, že na Korsice
by staříci nikdy nenechali třicátníky podnikat.
Byl to jeho nápad, zabít tvýho tátu.
Zmrd zasranej.
Dluh měl být motiv,
aby šel Patrick na pár let sedět
a oni si mohli nahrabat.
A vy tý děvce věříte?
- A je to tady zas. - Ano.
Co vy to Arabové děláte s jazykem,
- když jste otrávení? - Tohle?
To je ono. Jo.
- Jo, takhle. - To ujde.
- Jasně... - Sedni si.
Znáš tohle?
Nic neříkám, nic neslyším, nic nevidím.
To je moderní verze.
Na těch opičkách je srandovní to,
že často vedou k neporozumění.
Původně měly chránit před zlem tím,
že se ho člověk nezúčastní,
buď skutky, nebo pasivitou.
Neřekneš nic zlého.
Patrick si potřebuje udržet pověst.
Táta mu dlužil hromadu peněz. Mám říkat víc?
Neuslyším nic zlého.
Zabili Francise.
Neuvidím nic zlého.
Když ztratíš někoho blízkého,
těžko se na tom hledá něco dobrého.
Ale vraždou mého táty
jsi mi dal rodinu.
- Co děláš? - Co musím.
Je jedna věc, co Kabylové nikdy neodmítnou.
Svůj vlastní bar.
Přestaň mě ztrapňovat.
Poslouchej Džilaliho, jasný?
Nechtěl bys třeba vlastní podniky?
Jo.
Mohamed si něco uvědomil.
Je potřeba znovu vybudovat dialog a kontinuitu.
Mezi staříky, kterým se nedaří,
a mladými, kteří nemohou najít to svoje,
objevil kouzelnou formuli.
Další!
Staříci zalevno prodali svoje podniky mladší generaci
a na oplátku
jim Akrourovi poskytli nemovitosti ve vesnici
se zanedbatelným nájmem,
aby mohli trávit důchod v teple.
Rozhodli se, že se semknou.
Rodinného ducha, kterého jim Mohand do vínku nevložil,
vybudovali v rámci komunity
s jediným cílem.
Neopakovat chyby svého táty.
Vidíš, jak umí pravda zklamat?
Co s tím uděláte?
Zabijete mě přede všemi?
Ne, to ne.
Už jste s tím divadýlkem skončili?
Divočáci musí jíst.
To je za Džilaliho.
Vidíš to?
To je smlouva na pivovar, se kterým spolupracujeme.
Je na tvoje jméno. Budeme brát jenom od tebe.
Půlka barů v Paříži patří Kabylům,
takže si přijdeš na hezkou penzi.
A kdyby nastal problém,
přijdeš o půlku barů v Paříži.
Co ty automaty?
Zkusme nekonat žádné zlo, ano?
Skutky či pasivitou.
Na zdraví.
Já, níže podepsaná, Morgane Siao-ťün...
Morgane Akrourová, ne?
Ne.
Siao-ťün.
Já, níže podepsaná, Morgane Siao-ťün,
dosvědčuji, že nic nevím o Morgane Akrourové.
Akrour Games běží pod falešným jménem?
Netuším, o čem to mluvíte.
Do prdele!
Zdravíčko, celní správa a daňový úřad.
Zdravím, celní správa.
Poslužte si, prodávám jenom limonádu.
Do prdele.
- Dobré ráno, dámo a pánové. - Co si dáte?
To je ale baba.
- Bacha na jazyk. - No jasně.
Nemáte fotbalu plný zuby?
Bylo načase vrátit automatům jejich původní účel...
zabíjet čas.
Pojďte!
Bavit svět.
Svět, který nikam nezmizí, když zavřete oči.
AKROUR MORGANE YANMEI
Jestli...
Jestli něčeho lituji, tak toho,
že jsem svým blízkým neříkal, jak moc je mám rád.
Zatraceně.
- Momo, jak je? - Dobrý?
Zbylo nějaký šáňo?
- Ano. - Schováš mi?
Hned jsem zpět, neboj.
Momo, já počkám.
Momo, pojď sem!
- Po cigárku. - Ne, teď.
Jenom jedno cígo.
Pojď sem!
- Brigitte! Jak je? - Momo.
- Odnes to. - Kterej stůl?
- Netuším. - Čí to je?
Zeptej se holek!
Pro jakej je to stůl?
Zeptej se Melissy nebo...
- Tys udělala tažený těsto? - Jo.
- Počkej, nesahat. - Co v tom je?
To je pro zákazníky.
- Pár mi jich schovej. - Kolik?
- Čtyři. - Fajn. To můžu. Mazej.
- Voní to dobře. - Díky.
Melisso, kterej stůl?
Trojka.
Tady to máme. Chutnalo?
- Ano, super. - Ano.
- Dobrou chuť. - Díky.
- U vás všechno v pořádku? - Ano.
Moc jste toho nesnědli.
Kdy bude výplata, Mohamede?
Jdu na cígo.
Výplata bude po směně, jo?
Díky. Kolik dlužím?
Nic, to je na mě.
- Já ti zaplatím. - Ne, nech to být.
- Díky moc. - Není zač.
- Je to zdarma? - Jo.
Nedal bys mi cígo?
Proč ne?
Je to moc brzo. Akorát ji vyděsíš.
Snad ne. Ráno jsem ji požádal o ruku.
Cože? Slyšel jsi ho?
Ráno Loubnu požádal o ruku.
- Gratuluju, konečně. - Dík moc.
Co? Konečně? Ty seš magor.
Jestli řekla ano, je to špatný znamení.
Řekla ano.
Fajn. Bude to toxickej vztah.
Proč by? Nechodila jsi s tím mechanikem?
No a? Nežádala jsem ho o ruku.
- Dělal mi na rozvodech. - Ona dělá na mých.
Překlad titulků: Tereza Šplíchalová
Kreativní dohled Vít Bezdíček