Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
POVEȘTI DIN SPORT
Ce mai faci, Jamie?
Să-mi bag…
Vreau ceva de băut.
E bine?
Așadar, sunt curios.
Zi-mi într-un cuvânt ce crezi că le trece oamenilor prin cap
când aud „Jamie Vardy”?
Într-un cuvânt.
STADIONUL KING POWER
Într-un cuvânt?
Cam greu.
Viteză.
Agresivitate.
Goluri.
Loialitate.
- Prieten. - Da, prieten bun.
Legendă.
CEL MAI TARE
Incredibil.
Într-un cuvânt?
Aș zice „prostalău”.
Vardy marchează!
Vardy, de nota zece!
E văzut ca un michiduță.
Tachinează suporterii rivali.
De fapt, el are foarte multe calități.
A scris povestea realizării imposibilului.
E băiatul venit din liga semiprofesionistă.
E cenușăreasa supremă a fotbalului.
A cucerit Premier League ca Everestul fără butelie de oxigen.
Am luat-o în serios.
Au fost multe semnale de alarmă. Cazier penal, beții, petreceri, bătăi.
Personalitatea lui are o înclinație spre autodistrugere.
Jamie Vardy a fost penalizat.
Futu-i! Cu ce am greșit?
O să dai cu piciorul la tot, după ce ai muncit din greu atâta timp.
Bună!
Atunci s-a schimbat totul.
Vardy, voleu. Da!
Ceva era diferit. Aveam șansa să realizăm imposibilul.
Putem să câștigăm titlul.
În fotbal orice e posibil.
Jamie Vardy a scris istorie.
Prințul amator a ajuns regele Premier League.
E Jamie Vardy!
Așadar, când a început totul, Jamie?
Pot să beau o bere înainte?
- Sigur. Unde sunt berile? - În dulapul ăla mic.
Ar trebui să fie o Modelo jos.
- Da. - O să zic ceva dubios acum.
- Da… - Și…
Îmi dai pula aia de lemn de care se sprijină doamna aia?
Da. Am găsit-o.
Așa, bravo!
Super! Mersi!
Așa. Sunt pregătit.
Bine. Așadar, cum începe povestea ta?
- Te referi la fotbal sau la viață? - Viață.
Cele două se împletesc, fără îndoială.
A început în Sheffield, lângă Hillsborough.
Cred că aveam în jur de 19, 20 de ani și locuiam cu părinții.
Viața în familie era bună. Lucram la o fabrică.
Făceam cârje, cadre Zimmer, chestii care ajută oamenii la mers.
Nu era ușor. Lucram ture lungi și îmi distrugeam spatele.
Nu asta visasem să ajung, dar eram resemnat cu viața aia.
Era calea pe care mă aflam.
Când erai mic, ce visai să devii?
Visul meu a fost să joc pentru clubul Sheffield Wednesday.
Mergeam în fiecare săptămână la meciurile lor.
Îl vedeam pe David Hirst.
Hirst la balon. Un gol excelent!
El era atacant.
Pasă dublă cu Waddle. Hirst preia și marchează!
Când dădea gol, toți suporterii săreau și se bucurau.
Îmi amintesc emoțiile. Voiam să provoc și eu reacția aia.
Am vrut să fiu atacant.
Când aveam zece ani, m-am înscris la academia Sheffield Wednesday.
Ăsta e primul pas dacă vrei să joci fotbal profesionist.
E multă muncă, sacrificiu și devotament.
Academia a devenit viața mea.
La școală, jucam fotbal în fiecare pauză.
Și la prânz, de trei ori pe săptămână.
Apoi, antrenamente.
Mi-am dorit mult asta.
Am ajuns până în liga pentru puștii până la 16 ani.
Încă eram scund, nu avusesem puseul de creștere.
Ajuns în punctul ăla, la nivelul ăla,
mi-am zis că nu e o problemă și că o să joc fotbal când mai cresc.
Dar m-au respins.
Au zis așa: „N-ai constituția necesară.
Da, e visul tău, dar nu ești destul de bun.”
A fost crunt.
După asta, nu m-am mai gândit că aș putea juca fotbal profesionist.
Dacă la 20 de ani nu ai intrat în Premier League,
slabe șanse să mai reușești.
Încă jucam cu jumătate de normă în echipa Stocksbridge.
- Era în divizia opt, nu? - Da. Nebunie curată, nu?
Drumul spre vârf era lung. Nu aveam nicio șansă.
Stocksbridge e în liga semiprofesionistă.
Asta înseamnă că nu se joacă fotbal profesionist.
Echipele sunt slab finanțate, nu au resurse, terenul e neîntreținut.
Veneau între 100 și 200 de suporteri, majoritatea amici.
Dădeam un fotbal și ne distram.
Am acceptat prima ofertă.
Primeam 120 de lire pe săptămână.
La primul antrenament, i-am pus să alerge 12 minute.
Nu mai știu de câte ori m-a depășit.
Era ca un fulger.
Mă depășea și zicea: „Hai că poți, Brett! Bravo!”
O aduce prin stânga direct în centru.
Ce gol formidabil!
A pornit din apărare. Vardy.
Jamie avea de toate. Viteză, forță, talent, tenacitate, curaj.
Fără dubiu, lipsa constituției fizice a fost compensată cu agresivitate.
Mereu am fost mai mic.
Când joci cu ditamai adversarii, crezi că o să te facă praf.
Dar trebuie să te ridici
și să le arăți că nimic nu te distrage
și că poți riposta.
Era talismanul nostru în fiecare săptămână.
I-am zis: „Ai talent. Ai șanse.”
Dar era total neimpresionat. „În fine. Mersi, Brett! Bem o bere acum.”
Nu cred că a înțeles faptul că are un talent special
care trebuia analizat și dus la un nou nivel.
Nu m-am gândit niciodată că o să fac ceva serios cu fotbalul.
Rutina mea era să lucrez de la 08:00 la 17:00.
Apoi o zbugheam la antrenament.
Apoi acasă la somn, iar dimineața la muncă.
Ieșeam la băut cu amicii sâmbăta, duminica.
După meciul de sâmbătă, mergeam ață la bar,
cu gașca Inbetweeners.
Toți aveam aceleași interese.
Ne plăceau băutura și fotbalul.
- Și Wednesday. - Clubul Wednesday.
- Aveam ceva în comun. - Dar fetele?
Da, ne plăceau fetele.
- De ce vi se zice „Inbetweeners”? - De la serialul cu același nume.
Prieten! Prieten nou!
Prieten.
Uită-te la noi! Suntem ciudați!
De unde vine porecla „Scutire”?
Cu cine naiba ai vorbit?
Da. „Scutire. ”
Păi, eram foarte iscusit în a-mi lua lunea liber.
Foarte priceput.
La un moment dat, nu aveam pic de stabilitate în viață.
Am avut multe probleme.
Într-o seară, eram în oraș cu un amic.
Cineva a făcut mișto de el, fiindcă avea aparat auditiv.
Și ne-am încăierat cu persoana aia.
Apoi ne-am trezit în mașina poliției.
Mi s-a deschis dosar pentru agresiune.
Judecătorul mi-a dat șase luni de monitorizare cu brățară electronică.
Trebuia să fiu acasă la 18:00 și era interzis să ies înainte de 06:00.
Nu mai juca luni-vineri. Pleca devreme sâmbăta ca să respecte sentința.
Nu mai era pe radarul scouterilor care veneau la club
și care îl puteau avansa.
L-am tras deoparte în vestiare și i-am zis:
„Trebuie să te maturizezi și să înțelegi odată ce talent ai.”
Fotbalul încă era doar o sursă de plăcere.
Nu mă gândeam atunci că poate deveni ceva mai mult.
Mai mult mă biciuiam pentru ce porcărie am făcut.
Am dezamăgit lumea din jurul meu, pe coechipierii mei.
Nu a fost un sentiment plăcut.
Așa că mi-am propus o chestie.
„Nu mai fi muist.”
Dacă nu exista fotbalul în viața mea…
probabil aș fi continuat cu scandalurile și aș fi ajuns unde nimeni nu-și dorește.
La închisoare.
Am ajuns în play-offuri în primul nostru sezon.
În al doilea sezon, am fost de neînvins.
Am câștigat Cupa Seniorilor Sheffield.
Am promovat divizia, datorită lui Jamie în mare parte.
Mă distram de minune în punctul ăla, dar tânjeam după ceva nou.
CERERE DE TRANSFER
Atunci am semnat cu Halifax.
Plecarea lui ne-a întristat.
Cred că a profitat de ocazie la momentul potrivit.
Era un club mai mare.
Stadionul era un stadion în toată regula.
Clar era un progres.
Nu mi-am propus să ajung și mai departe, nimic de genul ăla.
Drumul spre Premier League e printr-o academie.
Drumul de la semiprofesioniști în vârful piramidei
e o escaladă pe un pisc imposibil.
Everest fără oxigen.
Dar știam că e capabil.
Cu doi ani înainte mi s-a spus că n-am stofă de fotbalist.
Așa că jucam doar ca să mă distrez.
- Câtă satisfacție simți acum? - Multă, sincer.
Ni s-a spus că ei înscriu des.
Apărarea lor era bună, dar am reușit să marcăm șase.
- Impresionant. - Te-ai…
Încă locuiam în Sheffield cu părinții.
Lucram și atunci cu normă întreagă la fabrică.
Conduceam o oră până în Halifax, făceam antrenament, apoi acasă.
A doua zi, o luam de la capăt.
E epuizant, dar aveam ocazia să joc un sport care îmi plăcea.
Și să înscriu goluri.
Am auzit de Jamie de la alt jucător.
Juca pentru Halifax Town.
Mi-a zis așa: „Am cooptat un jucător nou, Jamie Vardy.
E nebun de felul lui, dar datorită lui o să câștigăm titlul.”
Țin minte că m-am întrebat în ce divizie e Halifax.
Mă uitam la sistemul ligilor și văd că era în divizia șapte.
În liga aia, nu prea aveau cum să existe jucători extraordinari.
Fotbalul e viața mea. Mi-am dorit să fiu impresar.
Era greu să stabilesc întâlniri cu jucătorii, darămite contracte.
Am decis să merg să-l văd pe acest nebun pe nume Jamie Vardy.
Hai, Jamie!
Inițial, îi observai viteza electrizantă, apoi vedeai farmecul lui.
Era pe fază când mingea venea din spatele apărării.
Dacă șuta la poartă, nu rata.
Un gol formidabil! Jamie Vardy, cine altcineva?
Mă întrebam dacă l-a mai remarcat cineva.
Am fost convins pe loc că băiatul ăsta are o șansă reală.
Însă problema era cum să dau de el.
Nu răspundea la telefon.
Cum de nu reușeam să iau legătura cu un fotbalist
care joacă în divizia șapte a fotbalului englezesc?
Probabil era prin baruri, știi ce zic?
Da.
Până la urmă am reușit să dau de el și să ne întâlnim.
Abia mă sculasem când a sunat cineva la ușă.
Eram la ușă, îmbrăcat la costum.
Voiam să fac impresie bună.
El a deschis îmbrăcat în boxeri.
Da, am deschis în chiloți.
Un slăbănog tuns ca un militar m-a întrebat ce vreau.
Am zis așa: „Sunt eu, John. Am venit să vorbim.”
„Uitasem! Intră!”
Țin minte că i-am zis așa: „Cred că ești foarte talentat.
Dacă te dedici fotbalului și îl iei în serios,
poți să joci la națională.”
Maică-sa a început să râdă în bucătărie.
Suna a cel mai imposibil vis. Era stupid să iau așa ceva în considerare.
A zis că vrea să fie impresarul meu. Cred că am acceptat ca să scap de el.
Asta e povestea mea cu John Morris. De atunci suntem parteneri.
- Jamie, o să fii aici la anul? - Nu, semnez cu Ibiza Town.
Mergem în Ibiza în vacanță pentru totdeauna.
Am promovat, am luat titlul.
Am vorbit cu John și am zis că-mi dau demisia de la fabrică.
Și că îi dau fotbalului o șansă un an. Dacă nu merge, aia e.
Trebuia să-l bag la profesioniști.
Trebuia să conving oameni.
Îi sunam fără să aibă numărul meu, îi abordam, le scriam mesaje.
Dar toți îl refuzau.
Trebuiau convinși să vadă calitățile, nu doar neajunsurile.
Nu era tânăr, avea 24 de ani. În fotbal ești bătrân la vârsta aia.
Cazier penal, beții, chefuri, bătăi.
Într-o zi m-a sunat cineva. Echipa asta parcă apăruse de nicăieri.
M-a întrebat dacă știu unde e Fleetwood.
Nu știam. A zis să-l caut, fiindcă mă mut acolo.
Fleetwood erau în divizia cinci.
Dar, repet, un nivel mai avansat nu era ceva ce eu luam în considerare.
Am știut că sunt un jucător bun. Dar nu m-am lăsat dus de val.
Acesta e Jamie Vardy.
Vardy șutează și gol!
Fleetwood câștigă!
În sezonul cu Fleetwood, am văzut magia.
Pentru prima oară în istoria lor.
Direct la cel mai periculos jucător. Vardy dă gol!
E fericit. Iubește viața. Era așa de bun de zici că trișau.
Jamie Vardy!
Cred că am înscris 31 de goluri în 34 de meciuri. Da.
Jamie Vardy a înscris nouă goluri în ultimele nouă meciuri.
Scouterii au fost cu ochii pe el.
A jucat foarte bine în prima jumătate de sezon.
Acum eram eu cel pe care îl căuta lumea.
S-a ținut de treabă. A câștigat. O nouă medalie pentru el.
A fost jucătorul anului. A fost vedeta.
Într-o zi, m-a sunat președintele clubului Fleetwood:
„Am oferte de la trei cluburi din Championship.”
Aia e divizia doi.
Devine realitate. E pe bune.
Poate am dreptate, nu? Poate așa o fi.
Unul dintre cluburi era Leicester City, condus de Nigel Pearson.
Jamie nu recunoaște, dar e idolul său.
Nigel a fost căpitan la Wednesday.
A fost palpitant. Îl știu de când juca la Sheffield Wednesday. Eram dat pe spate.
Povestea lui era interesantă. Întâlnirea cu el a fost interesantă.
Era foarte tăcut și foarte…
A fost foarte tăcut când a venit, dar avea o licărire în ochi.
Cred că eram tăcut fiindcă băusem în seara de dinainte.
Eram puțin mahmur.
Nigel l-a întrebat: „Zi-ne! Semnezi cu noi?”
Numai acolo voiam să fiu.
Am ajuns acolo.
Contractul oferea 8.000 pe săptămână. Mai mult decât câștigase toată viața lui.
Eram foarte entuziasmat.
Ajunsesem din divizia șapte în divizia doi.
Reacția lui Jamie a fost: „Bine.”
Nimic de genul: „Nu pot să cred! Am reușit! Jucăm în Championship!”
Fără îmbrățișări, nimic. Doar un simplu „bine.”
Când Leicester a făcut oferta,
atunci am început să mă gândesc că poate chiar sunt bun.
Dar aveam 25 de ani și abia intram în liga profesionistă.
Intram pe teritorii nebănuite, fiindcă tocmai făcusem un salt uriaș.
E un nivel nou, dar cred că sunt apt.
Evident, șeful a fost cu ochii pe mine.
El mă crede în stare. Sper să-l pot răsplăti.
Nu era un produs tipic al academiilor.
Avea temperament.
Se vedea în ochii lui, în manierele lui, în felul lui de a fi.
Modul în care aborda un meci
era total diferit față de ceilalți jucători.
Atacanții nu recuperează. Jamie o face.
Cred că au făcut anunțul după trei zile.
Eram la bar cu gașca, acasă.
Stăteam aici. Acolo era un televizor pe vremuri.
- Eram la masă. - A apărut la știri.
A rescris cartea recordurilor,
dar Jamie Vardy nu e șocat de cele un milione de lire.
E o onoare. Se pare că am jucat bine sezonul ăsta.
Dacă au dat banii, trebuie să joc bine și să-mi merit locul.
A fost frenezie la știri și în ziare.
DAU GOL ORIUNDE
Eram primul jucător semiprofesionist care a prins un contract de un milion.
Aș spune că acela a fost punctul în care am luat totul foarte în serios.
Ce știai despre Leicester City atunci?
Sincer, despre club, nu foarte multe.
Leicester e un oraș foarte mândru.
Dar echipa încă nu câștigase ceva important.
Nici Cupa Angliei, nici Premier League. Nu au fost campioni ai Angliei niciodată.
Era un club mediocru, tipic zonei Midlands.
Era grav. În 2008, au fost retrogradați în divizia trei, pentru prima oară.
În afară de doliul în familie, e cel mai nasol sentiment din viața mea.
Ascensiunea a fost lentă, pe parcursul a mulți ani.
Au ajuns din nou în Championship.
Au luptat până și-au reluat poziția. Aveau noi speranțe.
Au fost echipa cea mai surprinzătoare.
Numai suporterii lor îi mai băgau în seamă.
Nu am fost văzuți ca adversari redutabili.
Mulți dintre jucători erau considerați expirați.
Nu mai aveau contracte.
Erau pe cont propriu fiindcă nu-i voia nimeni.
Dar le plăcea să surprindă oamenii. În fiecare sezon, apărea ceva nou.
Mereu era o dramă, o poveste.
Când intrai în vestiar, vedeai clar calibrul jucătorilor.
Ești total mască.
Eram intimidat de reputația lor, fascinat de tot ce vedeam în jur.
Sincer să fiu, nu știam cine e.
Văzusem știrile, citisem presa, așteptările erau mari.
Știam că poate înscrie goluri. Dar oare și la acest nivel?
Sigur s-a simțit mic când a ajuns acolo.
A mers acolo într-o rablă, îmbrăcat în zdrențe, tuns aiurea.
A intrat în vestiar.
Zici că tocmai a fost teleportat din concediu direct pe teren.
Avea blugi cu elastic la glezne, tricou în V, bijuterii pe mâini.
Aproape că l-am îndrăgit pentru asta.
Gen: „Dragul de el, s-a străduit!”
Primul meci a fost cu Torquay. Am reușit să dau gol.
Mi-am propus să fac ce fac de obicei.
Anul trecut am procedat așa, deci o iau de la capăt.
Nu așa merge în fotbal.
Parcă nu era în apele lui, nu și-a lăsat amprenta.
Venea din liga semiprofesionistă unde înțelegea mersul lucrurilor.
Acolo mai poți fenta apărarea.
Vardy aleargă la viteză maximă.
Dar, în Championship, apărarea îți citește tacticile.
Și ripostează.
Știu sigur că a avut bătăi de cap în primul său sezon.
Centrare! Vardy dă cu capul. Bară!
- Nu era în formă. - Deloc.
- Își pierduse controlul. - Nu făcea față.
- Era depășit. - Da, părea depășit de situație.
Martin Waghorn îl va înlocui pe Vardy.
Chiar mă străduiam.
Mă dedicam total, dar nu era suficient.
A fost greu. Din senin, toată lumea avea ceva de zis.
JAMIE VARDY, IDIOTULE!
Suporteri, presă, toată lumea.
JAMIE VARDY NU E ÎN STARE SĂ DEA GOL.
Dacă te lași afectat, o să crezi că nu ai stofă de Championship.
POATE ARE ȘANSE LA ANUL
La Leicester, a fost testat profesionalismul lui.
Când i-am luat interviu în primul sezon, părea puțin pierdut.
Încerca să-și dea seama cum poate juca fotbal la noul standard.
A avut un șoc cultural.
Ștacheta era mult mai sus. El încă ducea același stil de viață.
Un fotbalist profesionist nu ar fi făcut ce a făcut el în primul an.
Ieșeam la un pahar ca să uit cât mai mult posibil.
Stăteam cu amicii și depănam amintiri din vremurile bune.
Dar acel pahar devenea o beție de două zile.
A recunoscut că recurgea la alcool ca să uite de presiunea pe care o simțea.
A zis că și-a produs propria sa băutură, vodca Skittle.
Își lua o sticlă uriașă de vodcă.
Băga Skittles prin gura sticlei și le lăsa să se dizolve în alcool.
Zicea că are gust de Skittles. Nici vorbă. Era îngrozitoare.
Țin minte că am fost la el. Era plin de cutii de pizza.
Corespondența, vraiște. Eu i-am plătit facturile, el le ignora.
Întârziase la antrenament de câteva ori la rând.
L-am atenționat: „O să te retrogradeze.
E unica ta șansa. Ori profiți, ori nu.”
Nigel a fost foarte indulgent cu Jamie.
L-a tratat aproape ca pe un fiu.
Știam că îi e greu.
Personalitatea lui are o înclinație spre autodistrugere.
Vardy intervine. Fault.
Am considerat că e de bun-simț
să-i ofer sprijinul de care avea nevoie disperată.
A fost greu, i-am zis să mă trimită la Fleetwood.
Credeam că mă pot întoarce înapoi la înscris goluri.
Dar Nigel mi-a zis așa: „Ascultă! Nu o să procedăm așa.
Credem în tine. Credem că ești bun. Nu pleci nicăieri.”
În punctul ăla, dacă voiam progres, trebuia să găsesc stabilitate în viață
și pe cineva care să-mi fie alături
și să mă ajute.
Tocmai încheiasem o relație nu prea grozavă.
Aveam un băiețel
și lucram la un club de noapte în Sheffield.
M-a sunat cineva
și mi-a zis să organizez o petrecere de ziua cuiva.
Mi-a zis că e secret. Evident, mi-am dat ochii peste cap.
Era clar că o să fie haos.
Am aflat că e vorba de Jamie Vardy și mi-am zis: „Păi ce mare brânză?”
Nici nu știam cine e.
Când am aflat că e sportiv profesionist,
am vrut să o iau la sănătoasa cât mai repede.
Lumea crede despre sportivi că sunt idioți și nesimțiți.
A sosit ziua cea mare
și, bineînțeles, Jamie apare beat mangă.
Era flancat de doi amici care îl țineau în picioare.
Mi-am zis: „Doamne…”
Da, am ajuns muci la petrecerea mea.
În secunda doi, amicii lui cer sticle mari de șampanie.
Deja erau pe ringul de dans, se împiedicau de clienții obișnuiți.
- Nebunie curată. - Am făcut-o lată.
Deja mi se acrise.
Grupul ăsta de băieți nu e normal.
Sunt duși cu pluta și scandalagii.
Cam așa sunt amicii mei, sincer să fiu.
- Asta? - Nu.
Nu? E cealaltă?
- Semnătura. - Foarte similară.
Wes Morgan e pe ringul de dans cu sticla lui de șampanie.
Turna în gura oricui accepta.
Apoi văd că Jamie e dus pe sus afară din club, de doi prieteni de-ai lui.
Mi-am zis; „Ce bine! Am scăpat de unul.”
Tot în seara aia, dar mai târziu, mi-a scris Jamie:
„Îmi doresc mult să te văd.” L-am șters direct.
Cum m-am trezit, cum i-am scris ei.
Arăta bine și avea o aură aparte.
Am crezut pe bune că ea e aleasa.
Jamie mi-a scris întruna. Era neobosit. Apoi m-a sunat.
Am răspuns de câteva ori, i-am zis să o lase baltă.
Dar nu mă lăsa în pace.
Nu aveam de gând să renunț. Nicio șansă să las asta să-mi scape.
La un moment dat, mi-am zis: „Dă-o-n mă-sa!
Îi răspund, mă văd cu el și apoi o încheiem.”
Și, petrecând timp cu el, mi-am dat seama că, de fapt,
în spatele acestui destrăbălat care iubește alcoolul și petrecerile,
e un tip foarte bun la suflet,
care știa să asculte și cu care era o plăcere să conversez.
Am decis să mai ies cu el și să văd ce se întâmplă.
Mă simțeam nemaipomenit în preajma ei.
Apoi a devenit serioasă treaba.
Erau și alte fete.
Când ești fotbalist faimos, lumea se ține scai.
Nu știa cum să facă față, fiindcă totul părea trecător.
Cu Bex a fost diferit. Deja o alinta „soțioară”.
De când îl știam eu, nu avuse iubite pe bune.
La scurt timp, Becky deja venea la meciuri.
Mi-am zis: „Pare serioasă treaba.”
A doua oară când m-am întâlnit cu ea, mi-a spus că e gravidă.
Prima reacție e: „Oare e cu el din motive ascunse?”
Nu plănuisem asta, dar am decis să încercăm pe bune.
Însă el continua cu bețiile.
În fiecare weekend dispărea.
Aveam programare la ecografie și nu dădeam de el, era de negăsit.
L-am sunat pe John Morris.
L-am rugat să îl găsească ca să discut cu el.
Unii oameni ies o noapte la băute. Jamie bea 36 de ore la rând.
Mereu era cu gașca Inbetweeners. Îi sunam și îi întrebam de el.
Toți eram la bar, la băute.
Stăteam la masă, la parter, când a apărut ea valvârtej.
- Scotea fum de nervi. - Da, era furioasă rău.
I-am zis direct: „Noi doi avem de discutat. Acum.”
- Mai că nu l-a luat de urechi! - Să vezi atunci viteză!
L-am întrebat: „Care-i faza? Ce se întâmplă cu tine?”
Știam că pot să-i spun orice și că nu o să i se pară copleșitor.
A început să-mi spună sincer de ce se poartă așa.
Mi-a zis că simte multă presiune
fiindcă au investit mulți bani în el
și că nu crede că se poate ridica așteptărilor.
L-am întrebat de ce n-are încredere în el.
I-am spus că are o oportunitate uriașă de a face ceva cu adevărat special.
L-am întrebat ce părere are despre asta și a zis că nu crede că o să reușească.
Mi-a spus că mereu a fost respins și că i s-a spus că nu e suficient de bun.
E normal să ajungi să crezi că ăsta e adevărul.
Dar i-am zis așa: „O să dai cu piciorul la tot,
după ce ai muncit din greu atâta timp,
dacă nu îți schimbi stilul de viață.”
Nu i-am zis să se lase de băut, ci să o facă cu măsură.
Avea dreptate. Era cazul să mă opresc, fără îndoială.
Mi-a priit sfatul ei.
Am vorbit ore în șir. A fost ca o sesiune de terapie pentru el.
Din punctul ăla, situația a început să se schimbe
și nici nu a durat mult.
Îi voia numai binele.
- Atunci a luat-o foarte în serios. - Și l-am pierdut noi.
Fără Vards, trebuia să ne plătim noi berile.
Vards, după ce s-a cuplat cu Becky, a devenit cu totul alt om.
Stabilitatea și calmul care s-au instalat în viața lui
era oglindite în performanța sa.
Mingea e tot la Vardy, fentează.
Jamie Vardy reușește! Un gol marca Jamie Vardy!
Șutează. Gol! Jamie Vardy!
Ea mereu m-a încurajat să fiu mai bun, să iau decizii bune.
E fix ce aveam nevoie.
Pasă de la Jay Tabb.
Jamie Vardy, când mintea lui e în echilibru,
o să aibă un efect pozitiv și asupra celorlalți oameni.
Mingea e tot la Vardy. E clar cum se termină.
Vardy la minge. Gol!
Scopul era să fim promovați în Premier League.
Am zburat ca rachetele prin divizie.
Aveam 102 puncte, iar Vardy înscrisese o bună parte.
A devenit jucătorul care a pus echipa pe hartă.
Jamie Vardy, ce poveste romantică!
Acum doi ani juca pentru Fleetwood Town.
Sezonul trecut a semnat cu Leicester pentru un milion de lire,
iar acum investiția a dat roade.
În doar cinci ani, ai urcat din divizia opt la cel mai înalt rang.
- Câți ani? Cinci? Frate! - Cinci.
E mare saltul între divizii,
dar între Championship și Premier e o mare prăpastie.
Cei mai buni jucători de pe mapamond joacă în Premier League.
Joacă Man United, Arsenal, Liverpool, Manchester City.
E cea mai bogată ligă din lume.
Există o legătură între bani și succes în Premier League.
Nimeni nu se așteaptă ca Leicester să joace cu elita.
Drumul spre vârf e anevoios.
Obiectivul principal e să rămâi în liga aia.
Eu, personal, voiam să văd cum mă descurc la acel nivel.
Atmosfera din stadionul King Power e încărcată de energie și anticipație.
Soarele a ieșit de sub nori la țanc!
În vestiare trona entuziasmul mai mult decât altceva.
Abia așteptam meciul cu Man U.
Man United sunt urmăriți pe tot mapamondul,
deci publicul nu mai e doar britanic, e de pe tot globul.
Jucătorii de la Leicester și-au arătat talentul în Championship.
Era ca lupta între David și Goliat.
Leicester reintrase în Premier după 10 ani.
Aveau meci cu regii fotbalului englezesc. Atunci totul a devenit realitate.
Și iată-i! Leicester contra Manchester United.
Nu-mi pasă contra cui joc. Asta-i atitudinea mea.
Îți vezi de treaba ta. La asta mi-a stat capul în acea zi.
Nu o să uit meciul cu Man United cât o să trăiesc.
Fiindcă avea freza mohawk.
Pentru Jamie Vardy e primul meci în Premier League.
- Cum să te tunzi așa? Ce tontălău! - Da.
Când a venit de la frizer, l-am întrebat:
„Ce-i cu tine? De ce nu poți fi normal?”
E pur și simplu felul meu de-a fi.
De ce nu? Hai să începem sezonul și să dăm tot ce avem mai bun!
Falcao îl caută pe van Persie.
Fără să se lase așteptat, Robin van Persie deschide sezonul.
Rooney. Di María preia balonul.
Di María vrea să încheie faza și dă un gol senzațional!
Au marcat repede.
Îți zici: „Deci așa o să fie. Nu te entuziasma!”
Man United au crezut că o să fie ușor. Patru, cinci sau șase la zero.
Dar iată că a intrat Jamie Vardy în scenă.
Aveam un singur scop. Nu ne dăm bătuți și vedem ce se întâmplă.
Van Persie. Di María. Deviată și gol!
Herrera aleargă bucuros!
Trei la unu. Nu e deloc roz.
Pare gata meciul.
Jamie se uită la bancă și întreabă: „Ești sigur?
Încă mai e timp.”
Se mai poate face ceva.
Alerga mâncând pământul ca să creeze ocazii pentru echipă și pentru el însuși.
Era ca un golan pe teren, un animal în cușcă,
posedat de energie, viteză și forță.
Era peste tot.
Parcă erau doi Jamie Vardy pe teren, care îi intimidau pe toți.
Rafael ripostează, fault în careu.
Cambiasso marchează!
Ce a urmat a fost miraculos.
Ritchie De Laet îl are pe Vardy în față.
Vardy are șanse!
Și gol!
O revenire de milioane!
Eram în al nouălea cer, nu vă mint.
Jamie Vardy, la primul său gol din Premier League.
E greu să marchezi.
Dar când dai gol în cea mai tare ligă e clar că te afli fix unde trebuie să fii.
E posibil ca freza să fi ajutat.
Jamie Vardy o face lată Cumpără o vodcă și hai odată
Parcă nu e aievea. Băiatul ăsta merită toți laurii.
A arătat lumii că poate juca în Premier League.
Leicester cinci, Man United trei.
Nu credeam că o să vedem așa ceva.
De fapt, a fost cinci la trei pentru Jamie Vardy contra Man United.
Ce simți după ziua asta?
Acum trei ani, jucai cu Fleetwood contra Kidderminster.
- Incredibil, nu? - E super. Nu a fost ușor să ajung aici.
Am ajuns în top, dar trebuie să ne menținem.
Cu trei puncte urcăm în clasament.
Multă lume nu știa de el.
Meciul ăla i-a lăsat pe toți gură-cască: „Cine o fi ăsta?”
VARDY, CEA MAI VICLEANĂ VULPE
Toți voiau să afle cine e omul din spatele acestui nou renume.
Îi displăcea enorm să dea interviuri.
Să-mi bag!
Nu avea destulă încredere în sine ca să apară în fața camerelor.
Înregistrăm?
- Eram timid. - Fâstâcit.
Te crispai când îl vedeai.
M-am adaptat la standardul fotbalului…
Mă vrea gagica.
Academiile îți oferă mult antrenament.
El a ajuns din Fleetwood în fața presei.
Acum se face instructaj pentru presă.
Eu am făcut ce ar fi făcut orice puști. M-am aruncat cu picioarele înainte.
Și am înotat.
Putem repeta? Dar nu te uita aici.
Dar îmi place. Sunt din ăla care pozează.
Sincer, așa înveți cel mai rapid.
- Salut, Becky! - Am văzut puțin luciu.
- De la distanța aia? - Am întrebat.
- Ce? Ai spioni, să-mi bag? - Așteptam să termini.
Nu am terminat. Sunt abia la jumătate.
Nu te mai încrunta. Relaxează-ți fața.
Așa.
Nimeni nu vrea un Vardy lucios.
Dar nici unul care nu lucește.
Dau mai bine pe cameră acum?
Superb.
După meciul cu Manchester United, a sosit pe lume Sofia.
Era mult entuziasm în aer.
Era un nou început.
Un nou început pentru toată lumea.
Ne dăm pe leagăn?
Zâmbește. Salut!
Amândoi eram în al nouălea cer.
Viața de familie era minunată.
Eu și Bex aveam un îngeraș adorabil.
Dar cu fotbalul nu o duceam așa de bine.
Leicester e la coada clasamentului.
Se chinuie să înscrie măcar un gol, nicio șansă la victorie.
Am avut ghinion meci după meci. Nu reușeam să marcăm.
Au fost ultimii 140 de zile la rând.
Nu aveau șanse de supraviețuire. Erau terminați.
Visul se transforma într-un coșmar.
Leicester a pierdut din nou.
Rămân codași și trebuie să lupte ca să rămână în Barclays Premier League.
Au vreo șansă să rămână în ligă?
Trebuie să câștige 4 din 8 meciuri ca să aibă o șansă.
Au câștigat doar 5 tot sezonul. Șansele sunt slabe.
La finalul sezonului, eram terminați.
Uitați de lume, nimeni nu paria pe noi. Eram complet pierduți.
11 APRILIE 2015
Leicester City dă startul.
Dacă nu câștigau, riscau să fie retrogradați.
Erau contracronometru.
Încă patru minute. Am intrat în prelungiri.
Era doi la doi. Trecuseră 90 de minute. Nu mai aveam șanse.
Dacă mi se spune că nu pot să fac ceva,
fac tot ce e fizic posibil ca să demonstrez că pot.
Cu stângul înainte, Jamie Vardy. Un gol excepțional!
Tocmai a reușit să asigure un loc în Premier League pentru Leicester?
Acel gol ne-a dat scânteia mult visată pentru a ne recăpăta încrederea în noi.
NEÎNFRICAȚI
„Pe mă-sa! Nu ne retrogradează!”
Ăsta era mottoul lui. Îl rostea și îl striga.
Ajuta oamenii să-și găsească motivația.
ÎNCĂ 7 MECIURI
„Rămânem sus”. Asta se aude în jurul stadionului King Power.
Da, Ulloa!
A găsit colțul de jos!
O să reușească să scape de retrogradare?
Era multă presiune, dar Vards ne-a ajutat să ne relaxăm.
Personalitatea și caracterul lui erau molipsitoare.
Dacă sunt relaxat, prestez mai bine.
Ce oportunitate! Iar Vardy a fost pe fază.
Victorie importantă pentru Leicester!
Aproape că și-au asigurat locul!
Îl caută pe Vardy din nou. Morris!
O nouă victorie pentru Leicester City!
Aproape că și-au dublat punctajul în doar o lună. Incredibil!
Ați auzit fluierul de final aici, la Stadium of Light.
Leicester City au un loc garantat în Premier League, următorul sezon.
Azi au dat golul decisiv
și au avut rezultate care sfidează istoria Premier League.
Nu știu ce s-a întâmplat. O reușită ireală.
I se zice „marea evadare”.
Clubul va juca în Premier League sezonul următor.
Toată lumea a rămas mască.
Și Vards a fost sufletul acestei bucurii.
5 ZILE MAI TÂRZIU 21 MAI 2015
Cumpăram haine pentru sărbători.
Am primit un mesaj. Cică mă vor la națională.
Am ignorat mesajul, credeam că face cineva mișto de mine.
A trebuit să te ciupești?
M-am ciupit zilnic de când mi s-a zis de națională.
Mă așteptam. Credeam în el când juca la semiprofesioniști,
de ce n-aș crede când e în top?
Mi-a zis mai demult că o să joc la națională. Am râs de el.
Dar a avut dreptate. Pentru prima oară în viața lui.
Vardy și Rooney pentru Anglia.
Așa ceva nu ai fi auzit acum un an sau doi.
De fapt, nici acum trei luni.
E onoarea supremă. Să joci pentru țara ta.
Să iei pe tine tricoul cu cei trei lei.
E ceva de vis.
A fost visul lui și l-a împlinit.
Jamie e diferit de ceilalți jucători, fiindcă ei s-au format în academii.
Au cei mai buni nutriționiști, fac antrenamente de forță.
Iar Jamie Vardy e o ciudățenie a naturii, hrănit cu pizza, chipsuri și energizante.
Toți vor să știe cine e.
Nu era pregătit. Nu ne așteptam să devină așa de popular.
Îi interesează tot.
I-au găsit postarea cu „Vorbești rahat, ți-o iei”.
VORBEȘTI RAHAT, ȚI-O IEI
Ce înseamnă?
Asta e problema. Habar n-am.
Chiar nu știu. Mă enervează… Toată lumea întreabă.
Îmi închipui că era o seară tipică pentru Jamie Vardy și gașca lui.
S-a vorbit rahat, s-a dat.
- A pus-o pe Facebook. - „Vorbești rahat, ți-o iei.”
El a pus-o, lumea a preluat-o. „Vorbești rahat, ți-o iei.”
Nu știu de ce am scris asta.
Cred că e din 2012.
Deci n-am nici cea mai mică idee. Dar sună bine.
Vorbești rahat, ți-o iei
A devenit un slogan, iar suporterii l-au preluat.
Au apărut meme-uri și piese pe net.
Apoi tricouri și tatuaje, de toate.
Jamie Vardy devenea un idol, iar expresia asta îi surprindea esența.
Dacă vorbești prostii, ți-o iei.
Mesaj pentru fundașii din Premier.
- Ce? - Ți-o iei!
- Vorbești rahat… - Ți-o iei!
În noul sezon, simțeam că știm cum să câștigăm meciuri.
Plutesc pe lună
Încă eram pe valul din sezonul precedent.
Puteam continua așa?
Mai multe publicații declară că Nigel Pearson a fost dat afară
de la conducerea echipei Leicester, dar încă nu avem confirmarea.
Această veste este șocantă fiindcă Pearson a reușit cu brio
să mențină echipa în Premier League.
El a orchestrat cea mai mare revenire pe care am văzut-o în Premier League.
Am fost complet uimit, fiindcă el m-a adus aici,
m-a sprijinit și a crezut în mine.
Am fost devastat.
E cel care a salvat Leicester de retrogradare.
O lună mai târziu, a fost dat afară de la club.
Plecarea a fost un moment dificil, având în vedere circumstanțele…
Nu am depășit cu ușurință perioada aia. A fost greu.
VULPILE ÎL DAU AFARĂ PE PEARSON
A fost un șoc pentru toată lumea. Așa e în situațiile de genul ăsta.
O așa schimbare te pune în fața necunoscutului.
„Marea evadare” le-a dat o rampă de lansare.
Când Nigel Pearson a plecat, s-a instalat îndoiala.
A apărut o întrebare presantă: „Cine îl va înlocui?”
Postul de manager al echipei Leicester va fi ocupat.
Clubul a anunțat numirea în funcție a lui Claudio Ranieri.
Pe bune?
- Claudio Ranieri. - Claudio Ranieri.
- Ce puii mei? - Am fost șocat.
Cred că lumea nu se mai aștepta să audă de el.
E o numire ciudată. Și-au asumat un risc enorm.
Eu abia aștept și sunt entuziasmat
să încep noul sezon.
Are în CV 14 echipe diferite pe care le-a condus.
Cea mai recentă e echipa Greciei, unde s-a ocupat de patru meciuri.
A pierdut contra Insulelor Faroe, așa că a fost dat afară.
Aveau personalități diferite.
Nigel punea preț pe spiritul de echipă,
dar Claudio tăia și spânzura mult.
I se spunea „Cârpaciul”.
Simțeam că s-ar putea să iasă prost.
Nu știam multe. Știam că a fost la Chelsea. Cam atât.
Nu știam la ce să ne așteptăm.
Cert era că o să fie diferit față de regimul actual.
Nu voiam să se schimbe prea multe,
ci doar să implementez tacticile mele italiene.
În sezonul 2015 - 2016, nu avea o echipă puternică.
Nu aveam jucători-vedetă.
Era un soi de frăție, formată cu un buget modest.
În acel sezon, părea că totul le e potrivnic.
Șansele ca Leicester să câștige erau de 5.000 la 1.
Pentru fiecare liră pariată, primeai 5.000 înapoi.
Era cea mai improbabilă cotă pentru titlu din istoria Premier League.
Atunci s-a făcut celebra comparație cu șansele de a-l găsi pe Elvis viu.
Practic, pariai pe ceva imposibil.
O echipă ca Leicester nu câștigă Premier League.
De ce spui că e imposibil? De ce e imposibil?
Nu o să se întâmple.
În adâncul minților noastre, speram
să nu fim retrogradați, dar eu sunt un outsider convins.
Până la urmă, suntem 11 contra 11.
Nu contează care-s echipele, orice e posibil.
Orice e posibil în fotbal.
A revenit după 11 ani departe de fotbalul englezesc.
Fostul „cârpaci” al Chelsea conduce Leicester City.
Primul meci din sezon e plin de mister.
Nu știi care e nivelul condiției fizice
în comparație cu celelalte echipe.
A început pe cai mari.
Albrighton șutează ca la carte. Huth preia.
A găsit plasa! Jamie Vardy.
Leicester conduce!
Continuă de unde au rămas sezonul trecut.
Știu că am sărbătorit pe silențios.
A jucat la națională și acum îi e la îndemână să dea goluri
sau se petrecea ceva în culise?
Înainte cu o lună,
am ieșit cu soția mea, coechipierii mei și soțiile lor.
Am jucat poker la cazinou.
Un tip se plimba prin sală și se uita la cărțile oamenilor,
apoi îi spunea altui tip de la masă ce cărți aveam fiecare.
Dintr-o dată iese cu scântei.
DU-TE-N MĂ-TA!
Pahare de shoturi zburau haotic.
Cărți de joc peste tot.
Jamie și-a intrat în pielea băiatului de Sheffield, cu toată forța.
A zis niște chestii care nu trebuiau zise.
Stăteam în pat într-o seară și a sunat telefonul.
Ni s-a spus că presa a luat filmările de pe camerele de supraveghere.
Reportajul va fi despre rasism.
Futu-i! Ce am făcut?
Pleacă…
Nu știam că acel cuvânt e jignitor.
Am crezut că e o abreviere a Japoniei.
Și am ajuns să am probleme.
VARDY, SCANDAL RASIAL LA MASA DE POKER
Cum să spună că sunt rasist? Eu nu sunt deloc așa.
- A fost foarte supărat. - Da.
- Nu îi stă în fire. El nu e așa. - Deloc.
VARDY, RASISTUL NENOROCIT RASIST
RASISTUL
Ne vedeam zilnic în vestiar. Luptam unul pentru celălalt.
În fiecare weekend.
Legat de acuzația că ar fi rasist, nici vorbă să fie așa.
UN CLUB DE FOTBAL DE TOATĂ JENA VARDY RASISTUL
Nu a spus acele cuvinte fiindcă e rasist.
Le-a zis fiindcă e needucat.
A zis-o fără să o gândească,
dar ne-a spus în secunda doi ce a făcut.
Clubul a luat măsuri pentru a redresa situația.
Puteau să rezilieze contractul, să mă penalizeze sau să mă transfere.
Mă aflam într-o situație oribilă.
Leicester City a confirmat că Jamie Vardy e penalizat.
Va urma și cursuri de conștientizare socială.
Cu siguranță m-a ajutat. Nu e ceva ce te învață lumea.
Mai ales…
La școală, în copilărie, afli ce e un rasist,
ce cuvinte să eviți.
În niciun caz nu trebuie folosite.
Cred că am învățat foarte multe din situația aia.
Mergeam doar la antrenamente și acasă.
Evitam cu orice preț o altă situație
în care se poate întâmpla ceva stupid sau nasol.
Atunci ne-am dat seama că nu mai ducem o viață obișnuită.
Deși am încercat să avem rutina unor oameni obișnuiți,
acest lucru nu mai era posibil.
Acel eveniment ne-a arătat cât de mult s-a schimbat totul.
O să-mi lipsiți!
Totul.
Clubul a trecut rapid peste asta.
Dar am simțit că trebuie să recâștigăm simpatia unor suporteri.
Nimeni nu s-a așteptat la ce a urmat.
Un gol în toată regula marcat de Jamie Vardy.
Vardy în acțiune! Jamie Vardy!
Era incredibil. Înscria gol după gol după gol.
Vardy pătrunde în careu! Formidabil!
- Dădea goluri la foc automat. - Vardy!
Maratonul golurilor continuă!
Cinci consecutive înscrise de Vardy!
Jocul lui era de neoprit.
A dus echipa pe noi culmi.
Ne-am propus să vedem câte puncte facem și cât de sus ajungem.
Vardy preia mingea. E aici! A marcat din nou! E de neoprit!
Mi-am dat seama că marchez goluri meci după meci
când am jucat acasă cu Crystal Palace.
A marcat din nou! A dat gol în șapte meciuri consecutive!
Până atunci, total habarnist.
În atac, Jamie Vardy. Are șanse la încă un gol.
Jamie Vardy nu se mai oprește din dat goluri.
Recordul pentru goluri în meciuri consecutive
era deținut de Ruud van Nistelrooy, care avea zece.
Deși e flancat de tricourile albe, nu se oprește.
Van Nistelrooy e de neoprit! Un gol excelent!
Van Nistelrooy e un rege al fotbalului. A jucat la cele mai mari cluburi.
Iar Jamie Vardy e doar un puști din Sheffield.
Nu avea cum să bată recordul.
O să reușească Jamie Vardy?
A reușit!
Continuă să presteze remarcabil!
A marcat în nouă meciuri consecutive în Premier League.
Mai trebuia să marchez un gol ca să egalez recordul.
Acest meci e mai intens datorită lui Jamie Vardy.
Va ataca recordul azi.
Zece meciuri consecutive în Premier League.
În vestiare, toți sperau că azi se egalează recordul.
La asta se gândeau.
Recordul lui van Nistelrooy a fost stabilit tot contra Newcastle.
Deci erau cam aceleași circumstanțe.
Vardy la balon.
În meciuri atât de strânse, el face diferența.
E Jamie Vardy!
A scris istorie!
Zece din zece!
Basmul continuă. Jamie Vardy trăiește pe picior mare.
Presa va trâmbița despre Vardy, care a înscris în zece meciuri la rând,
dar cum rămâne cu Leicester, care a câștigat zece meciuri?
Nu pleacă nicăieri. Devine tot mai clar.
E greu de explicat.
Noroc, băieți! N-aș fi reușit fără voi.
Șefu' a zis că ne pune niște beri în autocar și în avion.
Da!
A egalat recordul, dar poate să-l bată?
Deja aveam impresia că ne aflăm într-un basm,
iar faptul că Manchester United era echipa lui van Nistelrooy,
iar Jamie Vardy urma să joace contra lor,
a mai dat o tușă fantastică.
S-a dat cu banul, totul este pregătit.
Fiecare clipă este de neprețuit, doamnelor și domnilor.
Mai bine de atât nu se poate.
Atmosfera acestui meci părea de o importanță uriașă.
Toată lumea îi ținea pumnii și voia să reușească.
Dar nimeni nu a zis-o cu voce tare.
Nu voiam să-l deturnăm și să punem presiune pe acel meci.
Sincer, nu părea că simte vreo presiune.
Țin minte că l-am sunat în seara de dinaintea meciului.
I-am zis că e în regulă dacă nu bate recordul.
Și că e incredibil ce a făcut până acum.
Total indiferent, a zis:
„Nu-ți face tu griji. O să înscriu.”
Toți încercau să-i paseze mingea ca să înscrie.
Îl căutam. Ne-am fi sacrificat golurile noastre pentru al lui.
Meciul era seara, la lumina nocturnelor.
Toți îi țineau pumnii lui Vardy.
A intrat în atac.
Christian Fuchs trimite pasa direct în calea lui.
Fuchs.
La ce te gândeai când Fuchs ți-a pasat și ai dat la poartă?
„Nu rata.”
Vardy!
Al 11-lea! Vardy e în al nouălea cer!
Sper că n-ați tipărit ziarele de mâine!
Căci un jucător Leicester a bătut recordul!
Când am marcat, emoțiile erau la cote maxime.
Al meu, mânca-v-aș!
Am trăit clipa din plin.
Nu toți vom bate recorduri,
dar când un prieten apropiat și un coechipier reușește,
e formidabil și ne-am bucurat enorm.
Parcă noi am marcat.
N-am auzit stadion mai vesel.
JAMIE VARDY DĂ UN PARTY
Toată lumea m-a sprijinit pe deplin.
Voiam să reușesc de dragul lor.
Mi-a scris din vestiar: „S-a terminat cu bine.”
BRAVO, VARDY7!
Ruud m-a felicitat pe Twitter atunci.
Oficial, eu dețineam recordul în acel moment.
Da, e mișto.
După prestația lui,
ne-am trezit în vârful clasamentului.
A fost nemaipomenit.
Soția mea mi-a zis: „Aveți șanse să câștigați.”
La care eu, sceptic: „Nu mai abera!”
Urmau sărbătorile de Crăciun. Am luat avionul.
După ce am aterizat, m-a sunat soția mea
și a zis că mă caută impresarul meu.
L-am sunat și mi-a zis așa:
„Te anunț că mâine apare un reportaj în ziare.”
La care eu: „Despre ce? N-am făcut nimic greșit.”
„Nu, l-au găsit pe tatăl tău biologic.”
Am rămas mască.
Am vorbit cu cei de la Mail Online și mi-au zis:
„Tatăl lui Jamie a fost la meciul lui de azi.”
Îmi dădea cu virgulă. Taică-său nu fusese la meci.
Apoi au adăugat: „Nu, tatăl lui biologic a fost acolo.”
Așa că am zis: „Da. Bine.” Nu știam dacă el știe.
Întâi am sunat-o pe mama lui.
Plângând în ultimul hal, m-a rugat să opresc tevatura asta, că e nedrept.
Da, cică au făcut o investigație amplă.
Au aflat cine e tata, i-au găsit adresa.
L-au plătit să meargă la Swansea.
Adică i-au dat bani de bilet, ca să poată face poze cu el
pe stadionul Swansea.
Apoi i-au luat și un interviu ca lumea.
S-a umplut de presă, fotografi și paparazzi în Copenhaga.
Îl căutau pe Jamie.
A trebuit să-l aduc acasă.
Am luat un avion spre casă tocmai ca să scap de ei.
Încercam să cântăresc informațiile și să înțeleg
ce naiba se petrece.
Bănuiai câtuși de puțin că tatăl care te-a crescut
nu era tatăl tău biologic?
Am avut o mică suspiciune de când eram mai mic.
Uneori îmi spuneau unii oameni că îl știu pe tata.
Erau din complet alte regiuni, deci nu puneam botul.
Apoi ziceau: „Pe tatăl adevărat.”
Pur și simplu nu-i băgam în seamă. Nu voiam să știu.
Apoi a apărut știrea și instant mi-am zis: „Futu-i!”
Nu înțeleg de ce ar fi în interesul publicului
să traumatizezi pe cineva.
A fost un act de cruzime.
Bați recordul de goluri și ești cel mai tare.
A doua zi, presa vrea să te doboare
și să bagatelizeze realizările tale.
A fost o perioadă grea.
Am început să primesc scrisori la club
de la așa-zisa familie din partea tatei.
Îmi spuneau să iau legătura cu ei, căci practic mi-s unchi și mătuși.
Nu. Eu nu-mi doream asta.
- El a încercat… - Nu m-a căutat.
Nu a încercat nimic.
O fi primit bani de la ziarul ăla, a fost mulțumit, deci să-l lăsăm în pace.
M-am enervat îngrozitor, fiindcă m-am întrebat
cum poți să-ți lași copilul să-și trăiască viața crezând o chestie
fără să-i confirmi vreodată că nu e corect ce crede.
E de neiertat.
Da, a fost greu să aud toate alea.
Probabil printre cele mai dificile momente din viața mea.
Cred că am certat-o tare pe mama.
Am considerat că ar fi trebuit să-mi spună.
Nici în ziua de azi nu au recunoscut.
Încă nu au văzut copiii.
Așa că am decis să-i scot din viața mea.
Am soție, am copii.
- A fost bine. - Da?
Suntem aici, fericiți.
- Ți-am văzut voleul. - Da?
Asta e tot ce contează.
De fapt, e tot ce contează pentru mine.
Să mă îngrijesc de fericirea lor.
Au publicat știrea înaintea unui meci.
Am considerat că nu e apt mintal.
Îmi făceam griji că resentimentele și ura adunate
o să iasă la suprafață într-un mod urât.
CHELSEA 14 DECEMBRIE 2015
O să îl deturneze? O să deturneze echipa?
Mi-am făcut griji.
Mahrez! Vardy!
Dar nici vorbă.
A reușit să pună povestea pe silențios, ca și cum nici nu s-ar fi întâmplat.
Unde e suferința?
Unde îngroapă tristețea? Nu știu unde o pune.
Cu trauma în spate, intră pe teren și prestează.
Poate aia e terapia.
Odată ce intru pe teren, mă interesează victoria, performanța și golurile.
Cred că așa am făcut față situației.
Încrederea în sine și stilul lui de joc erau molipsitoare.
El dădea tonul.
Toți îi călcau pe urme.
Mingea a ajuns la Vardy. Okazaki. Iar șutează!
Au marcat încă un gol.
Leicester e pe val.
Vardy e la balon și îl ocolește pe Butland!
Când au ajuns în vârful Premier League
și a apărut clasamentul pe ecrane, nu-ți venea să crezi.
Știam că se poate. Le e scris în stele.
Suntem pe locul întâi!
Îți vine să te ciupești, ca să te asiguri că e aievea.
Toată lumea devenise microbistă.
Succesul lor i-a inspirat pe antreprenorii locali și ambițioși.
Poți să-ți comanzi un Might Mehrez sau un Vardy Burger.
Și o cafea Vardy la pachet.
Nu ne-a trecut prin cap că așa o să se așeze lucrurile.
Cred că toți ne bucurăm de moment.
Ne simțeam bine, jucam fotbal cu zâmbetele pe buze.
De-aia aveam rezultate bune.
Dar experții spuneau că o să pierdem cu Liverpool și gata.
Aveau trei adversari care păreau dificili de învins.
Liverpool, Manchester City și Arsenal.
Dacă pierzi trei meciuri, cobori în top.
S-ar fi evaporat visul de a lua titlul.
Toți au crezut că Leicester o să pice testul.
Mahrez, pasă lungă. Îl va găsi pe Vardy? Da.
Vardy, voleu.
Da! Acesta e golul sezonului!
Jamie Vardy, un final de pomină!
A fost ceva de genul: „Hai, valea! Unu la zero, vă pup!”
Am văzut multe goluri, dar ăsta e cel mai bun din sezon.
E printre cele mai bune goluri!
Leicester continuă să scrie această poveste improbabilă
și sfidează toate așteptările.
Da, au bătut Liverpool acasă.
Pentru titlu, trebuie să câștigi în cele mai crunte locuri din țară.
Cel mai mare test din acea etapă
era meciul acasă la Manchester City, unul dintre cele mai bogate cluburi.
Au cei mai buni jucători.
Au format o echipă de ași care domină fotbalul englezesc.
Acum ajunge Leicester la ei acasă,
cu o echipă care valorează o zecime din cât valorează City.
Atmosfera îți dădea fiori. Era posibil să-și fi găsit nașul.
Leicester, cu 500 de milioane de lire,
ar fi avut o șansă peste trei ani.
- Acum au șansa să câștige. - Nici vorbă.
Dar acum au ocazia.
Nu în trei ani, ci acum, nu?
Toți credeau că Man City intră pe locul întâi,
Leicester coboară în top, City ia titlul.
Șansele ca Leicester să ia titlul erau de 5.000 la 1 la începutul sezonului.
Realizarea e deja remarcabilă.
A cui va fi victoria după ultimul capitol din povestea celor două orașe?
Nici urmă de frică. Atmosfera era foarte relaxată.
Sănătate!
Trimisă de Okazaki, direct în poartă!
Robert Huth a marcat pentru Leicester în primele două minute și jumătate.
Riyad Mahrez.
E 2 la 0 pentru Leicester.
Huth, cap. Trei goluri! Senzațional!
Nu doar că bat cel mai bogat club din țară,
ci șterg cu ei pe jos în propria lor ogradă.
Ce aveam în plus față de celelalte echipe era uniunea dintre noi.
Eram un grup de băieți dispuși să facă orice unul pentru altul.
După meciul cu Man City, șansele ca Leicester să ia titlul
au început să fie în favoarea lor.
Sunt capabili. Putem câștiga titlul.
Credeam că se întâmplă ceva special.
Puteam realiza imposibilul, dar presiunea a început să se simtă.
E posibil să nu mai ajungem aici. Nu putem lăsa victoria să ne scape.
Am ajuns atât de departe, deci nu putem rata oportunitatea.
Trebuie să profităm din plin.
Leicester, după ce au bătut la Man City, acum câștigă la Arsenal.
Apoi au pierdut un jucător. Acum au pierdut un gol.
Arsenal are nevoie de asta.
Özil centrează. Wellbeck!
Așa e în basme!
Puteți plânge pentru Leicester! Îi puteți compătimi!
Dar Arsenal a reușit să înscrie în ultimele secunde.
Toți simțeam că e posibil să se fi terminat.
Am ajuns la fundul sacului cu noroc.
Dar suporterii se purtau de parcă am câștigat cu 3 la 0.
Ne aplaudau din picioare. Se bucurau de parcă am fi câștigat.
Erau fantastici.
Cel mai mult le place să vadă că am dat totul, indiferent de rezultat.
Asta am făcut. Am dat totul.
Încă eram în vârful clasamentului.
Puteam câștiga cupa dacă adunam suficiente puncte.
Când simți că suporterii și jucătorii au acea convingere,
începe să se creeze o atmosferă specială.
Toată lumea, din senin,
a început să susțină echipa Leicester.
Oamenii au aflat de Leicester fiindcă devenise o știre globală.
Toți țineau cu Leicester.
Era bătălia între sponsorii corporatiști și victoriile echipelor bogate
contra pasiunii și dragostei pentru acest sport.
Cred că asta i-a atras pe oameni.
Dacă Leicester ia titlul, va fi prima oară în ultimii 12 ani
când Premier League nu e câștigată de marii mahări,
Manchester United, Manchester City sau Chelsea.
Când reușesc cei ca noi, oamenii visează din nou
și speră că și ei pot reuși.
Știm că nu ne credeți
Dar o să luăm titlul
E visul suporterului.
Vezi cum reușesc alte cluburi și nu crezi că îți vine rândul.
Din senin, ești acolo. Devine posibil.
Nu doar în afara stadionului, ci și înăuntru.
Lumea simte că victoria le e sub nas.
Eram foarte aproape, apoi totul s-a schimbat.
WEST HAM UNITED 17 APRILIE 2016
Vardy!
Primisem mingea și ni s-au încurcat picioarele.
Eram pe jos. Am auzit fluierul. Am crezut că s-a dat penalti.
Apoi a început să țopăie și să arate spre cealaltă echipă.
Le-a dat lovitură liberă, iar mie, cartonaș pentru simulare.
Atacantul Jamie Vardy, eliminat, după o decizie controversată.
Am văzut negru în fața ochilor și i-am zis
că e muist.
FURIA LUI VARDY L-AR PUTEA ELIMINA
Au început să apară știrile. Vardy va rata următoarele două meciuri.
Cum o să reziste Leicester? Vedeta lor e pe tușă.
Din cauza reacției mele,
ratam Swansea acasă și Man U în deplasare.
Am crezut că s-a terminat. Asta aștepta toată lumea.
Momentul a fost cât se poate de prost.
Mai aveam patru meciuri și competiția era acerbă.
Tottenham era pe locul doi.
Harry Kane, atacantul și căpitanul Tottenham
a postat o poză cu lei la vânătoare, sugerând că vor să îi mănânce de vii.
Vards era de neînlocuit.
Dar o echipă își arată forța atunci când face față surprizelor.
E aici și jucătorul care le lipsește și care le-a adus 22 de goluri.
Azi, are rol de suporter.
Era tensiune înainte de meciul cu Swansea.
Nu l-au lăsat pe talismanul lor să joace.
A fost stresant. Groaznic.
Probabil el simțea că ne-a dezamăgit. Noi nu așa am luat-o.
Eram în poziția aia fiindcă de noi depinde
să ne menținem locul până revii.
Pentru Mahrez.
Mahrez marchează.
Eram în al nouălea cer în tribună. Băieții au fost incredibili.
Gray! Albrighton găurește plasa!
Le-am închis gura.
Ziceți ce vreți, noi nu plecăm nicăieri.
Cu Vardy, fără Vardy, suntem buni.
Leicester e de neoprit.
Începe să pară inevitabil.
Urma meciul cu Man U.
Dacă îi băteam, era clar că o să devenim campioni.
Toți s-au îndoit de Leicester.
Au răspuns la orice întrebare stânjenitoare.
Nu e ușor să joci când știi că victoria e necesară,
mai ales pe Old Trafford.
Manchester United, în forță. Lingard.
Au dominat în primele 20 de minute. Le simțeam energia.
„Cine-s ăștia de cred că ne bat la noi acasă?
Nu Leicester. N-au șanse.”
Martial!
Se dau lupte grele! Morgan o bagă în poartă!
Când am marcat contra Man United,
a fost special, am alergat către tribune și am arătat către mama.
Căpitanul, Wes Morgan, aleargă către suporterii Leicester.
N-am obținut scorul care să ne aducă titlul,
dar a fost un punct în direcția aia.
Deși Leicester a primit un punct, Tottenham încă mai avea șanse.
Matematic, încă puteau deveni campioni.
Momentul adevărului e amânat pentru Leicester,
iar povara cade pe umerii Tottenhamului.
A doua zi, Tottenham trebuia să bată Chelsea
ca să rămână în cursa pentru titlu.
Dacă Tottenham nu obținea un scor bun în meciul contra Chelsea,
deveneam campioni, fiindcă nu ne-ar fi putut depăși.
Danny Drinkwater!
Vardy a propus să vedem meciul la el acasă.
M-a sunat.
Mi-a zis așa: „Vin băieții să ne uităm la meciul cu Chelsea.”
Nu pricepusem: „Ce, toți?”
Da, mi s-a părut o idee bună.
Evident, s-a dat sfară-n țară,
fiindcă au apărut suporteri la noi acasă, așteptând după poartă.
Mi-am zis: „Stați puțin! Leicester încă n-a câștigat.”
E genul de seară în care Leicester e ca un copil în Ajunul de Crăciun.
Cochetează cu fluturașii și emoțiile pe muchia unei utopii glorioase.
Ne trebuie scor egal sau să câștige Chelsea.
Apoi suntem de neoprit.
Dacă Tottenham bate Chelsea, avansează cu două puncte.
În următoarea săptămână, eram cu nervii puțin întinși.
E o premieră în lumea sportului.
O echipă cu șanse de 5.000 la 1 n-a câștigat nimic semnificativ niciodată.
Clubul Leicester City e pe cale
să rescrie istorie la nivel local, național și internațional.
Am zis: „Da, dă-mi o bere. Am nevoie. Am emoții prea mari. Altfel clachez.”
Kane! Și gol!
Tottenham e în viață! Încă…
E în regulă. Mai e timp.
Nu!
Son marchează. Tottenham conduce cu 2 la 0 la finalul primei reprize.
- Toți stăteam în liniște deplină. - Nu e seara noastră.
Dar apoi a început a doua repriză, iar Chelsea a recuperat un gol.
Chelsea e din nou în joc!
Cred că toată țara, în afară de suporterii Tottenham,
dorea să câștigăm noi.
Chelsea nu voia să-i lase să câștige și de dragul lui Claudio, evident.
Apoi Eden Hazard…
a făcut ceva spectaculos.
Diego Costa. Eden Hazard!
Un gol nemaipomenit!
Gol pentru Leicester.
Am luat-o razna. Am sărit unii pe alții. Dar meciul nu era gata.
Pregătește-te, Leicester! Pregătește-te!
Acum e acum.
Acum e momentul adevărului.
Fluieră!
S-a auzit fluierul de final la stadionul Stamford Bridge.
Leicester City sunt noii campioni Premier League.
Când am auzit ultimul fluier, eram în al nouălea cer cu totul.
Râdeam cu toții și spuneam: „Am câștigat titlul! E incredibil.”
Campionii! Campionii! Ole, ole, ole!
Emoțiile țâșnesc din tine și nu îți vine să crezi că e aievea.
Bravo, amice!
M-am simțit absolut minunat.
Leicester sunt campionii Premier League. Vă vine să credeți?
La stadionul lor, suporterii au petrecut toată noaptea
pentru a sărbători această reușită absolută remarcabilă.
Am reușit!
Campionii! Ole, ole, ole!
Fără îndoială, e cea mai mare realizare din istoria fotbalului nostru.
Echipa Leicester a reușit să inspire lumea.
Fiecare manager, jucător, suporter va îndrăzni să creadă că poate reuși.
E minunat. Nu o să mai reușim asta niciodată.
E un moment unic.
Un miracol în lumea fotbalului modern.
Și-au dat rivalii pe spate.
De fapt, pe toți ne-au dat pe spate.
Campionii Premier League 2016.
Minunata echipă Leicester City.
A fost incredibil.
Cred că fiecare fotbalist visează fix la acel moment.
CAMPIONII
N-a fost ceva trecător pentru Vards.
A luat apoi Golden Boot, Cupa Angliei,
Community Shield, Team of the Seasons.
Având în vedere istoricul lui,
debutul lui tardiv la profesioniști,
e singurul care a reușit să ajungă atât de departe,
în așa circumstanțe.
Intru aici și văd numai premii.
Dar eu cred că e bine să rămâi cu picioarele pe pământ.
Nu te lăsa dus de val.
Dacă aș fi avut alt parcurs, nu aș fi avut nimic din toate astea, deci…
Aș vrea ca Jamie să poată reflecta mai mult
la cât de incredibilă e cariera lui
și la faptul că încă nu e gata.
Dar el nu acordă importanță realizărilor lui.
O să mă gândesc la asta după ce o să mă retrag.
Astea sunt chestiile la care o să mă gândesc destul de mult
odată ce îmi pun crampoanele în cui.
Când crezi că te vei retrage?
Puii mei! E o întrebare de un milion de dolari.
Nu știu.
Cred cu tărie că picioarele o să-mi spună când e cazul.
Încă mai am ambiția și motivația.
Leicester, din prima zi, mi-au oferit oportunitatea.
Cred că i-am răsplătit la fiecare pas.
24 APRILIE 2025
Venim cu știri șocante de ultimă oră.
Jamie Vardy va pleca de la Leicester City
la finalul sezonului, după 13 ani la acest club.
E timpul să-mi iau adio.
Cred că e momentul potrivit.
Vreau să vă mulțumesc din suflet.
Leicester mereu o să aibă un loc de aur în inima mea.
Îmi iau la revedere, dar o să mă revedeți curând, promit.
Când o să afli în ce club te înscrii?
- O să știu… - Când?
Când nu mă mai întrebi.
Normal că o să-ți spun.
Ce groază îmi e!
Pare drăguță.
Cum e? Asta e drăguță?
Da?
Păi nu e drăguț. De ce vrei să mă arunci la gunoi?
Nu te arunc dacă marchezi un gol.
Mersi, Mins!
- I-ai dat o felicitare drăguță? - Scria că mă aruncă dacă nu dau gol.
- Nu cred! Serios? - Da.
CREDE ÎN TINE O SĂ REUȘEȘTI!
- Pregătiți? - Da.
Ultima oară?
Da.
Te iubesc.
ULTIMUL MECI CU LEICESTER
Azi e ultimul meci al lui Vardy pentru Leicester.
E a 500-a apariție și șansa de a marca al 200-lea gol pentru ei.
ADIO REGELUI
O fază genială. James Justin. Jamie Vardy!
Al 200-lea gol pentru club.
Era clar că azi îi va surâde tot norocul din lume.
Jucătorul cu nr. 9 al Leicester. Jamie Vardy.
Vă mulțumesc că m-ați adoptat pe mine și pe familia mea.
Sper că v-am răsplătit.
Ce șanse i-ai fi dat lui Vardy?
Un milion la unu. Sau nici măcar.
Poate zece miliarde la unu.
În umila mea opinie, e cea mai emoționantă poveste a unui outsider,
având în vedere de unde a pornit, ce a realizat
și ce obstacole a avut.
O SĂ NE LIPSEȘTI! REGE
Nu aș putea să vă spun cum am reușit sau de ce.
Dar e nebunie curată.
MULȚUMIM, VARDS
Dar un lucru e clar.
Când muncești din greu,
nu te dai bătut și ai oamenii potriviți care să te sprijine…
Când ai acasă o familie iubitoare care te motivează să fii cel mai bun,
devii cine îți dorești.
Eu sunt dovada vie.
Subtitrarea: Cătălina Vod