Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Hej, Jamie. Allt bra?
Helvete, alltså.
Jag behöver ett glas.
-Okej, grabben? -Så, berätta.
Med ett ord, vad tror du folk kommer att tänka på när de hör "Jamie Vardy"?
Oj.
Ett ord.
Ett ord?
Den är svår.
Snabbhet.
Aggression.
Mål.
Lojal.
-Vän. -Ja, en bra vän.
Legend.
DEN STÖRSTA
Otrolig.
Ett ord?
De tänker nog skit.
Det är Vardy!
Fantastiskt av Vardy.
Folk ser en retsticka
som jäklas med motståndarfansen.
Men han är mycket mer än så.
Han är tidernas största revanschstory.
Killen som kom från icke-ligafotboll.
Det är den ultimata fotbollssagan.
Att göra hoppet till Premier League är som Everest utan syre.
Då blev det på riktigt.
Det var massa varningsflaggor.
Brottsregister, alkohol, festande, slagsmål.
Hans personlighet har en självförstöringsknapp.
Jamie Vardy har fått böter.
Vad har jag gjort nu?
Du kommer att förstöra allt som du har jobbat så hårt för.
-Hej. -Det var då allt förändrades.
Allt.
Volley från Vardy. Ja!
Nåt speciellt händer här. Vi kan uppnå det omöjliga.
Vi kan vinna ligan.
Allt kan hända i fotboll.
Jamie Vardy har skrivit historia.
Från prins i icke-ligan till kung i Premier League.
Det är Jamie Vardy!
Var började allt det här för dig, Jamie?
Kan jag få en öl först?
-Definitivt. Var är de? -Skåpet bakom dig. Det lilla.
Det borde finnas en Modelo i botten.
-Ja. -Det är nu det blir konstigt.
-Ja. -Och…
Kan du hämta min stora träkuk ur byrån som damen lutar sig mot?
Ja. Jag hittade den.
Så ja.
Tack.
Redo.
Var börjar din historia?
-Menar du fotbollen eller bara livet? -Livet.
De är definitivt sammanflätade.
Det började i Sheffield, utanför Hillsborough.
Jag var nog 19, 20 år och bodde med mina föräldrar.
Familjelivet var bra. Jag jobbade i en fabrik.
Vi gjorde kryckor och rullatorer för att hjälpa folk som inte kunde gå.
Det var hårt arbete. Det var långa dagar och knäckande för ryggen.
Det var inte min barndomsdröm men jag trodde att det var så livet var.
Det var den vägen jag var på.
När du var liten, vad ville du bli då?
Min dröm som barn var att spela för Sheffield Wednesday.
Varje vecka gick jag på deras matcher
och såg David Hirst.
Och Hirst. Det är ett bra mål.
Han var anfallare.
Hirst dribblar upp med Waddle, tar sig igenom och gör mål!
Att se honom göra mål och alla fans som reste sig och hoppade och firade…
Jag minns den känslan. Jag ville göra det han gjorde.
Jag ville bli anfallare.
När jag var tio skrev jag på för Sheffield Wednesdays ungdomsakademi,
vilket är nästa steg på vägen mot att bli fotbollsproffs.
Det är mycket jobb, uppoffringar och hängivenhet.
Men att skriva på för akademin var allt.
På alla skolraster vi hade spelade vi fotboll.
Också på lunchrasten.
Tre gånger i veckan. Efter det, träning.
Jag ville verkligen det här.
Jag hade tagit mig ända till ungdomslaget.
Jag var ganska liten för min ålder.
Men när man har kommit så långt känns det lugnt. "Jag ska ändå spela fotboll."
Men de sa nej.
"Du är inte stor nog att bli proffs.
Det är din dröm, men du är inte bra nog."
Det var svårt att ta.
Efter det tänkte jag inte längre på nån fotbollsproffskarriär.
Har man inte tagit sig till Premier League vid 20
kommer man aldrig att göra det.
Jag spelade fortfarande för Stocksbridge på deltid.
-Det var åttonde divisionen, eller hur? -Ja. Det är galet.
Det är långt till toppen. Det skulle aldrig hända.
Stocksbridge är en South Yorkshire-klubb
som inte ingår i den professionella ligan.
Vattnet är avstängt eller kallt och ljusen slocknar.
Planen är tung.
Det kom bara 100-200 till matcherna.
Men det var bara kompisar, fotboll och en rolig stund.
Jag skrev på för a-laget och fick betalt 120 pund i veckan, tror jag.
Första träningen körde vi ett 12-minuterslopp.
Han sprang förbi mig otaliga gånger.
Han var snabb som en vessla.
Han sprang förbi mig och ropade: "Fortsätt, Brett. Bra jobbat."
Han måste spela vänster. Tar in den.
Åh, vilket bra mål.
Han tog den från egen planhalva. Vardy.
Jamie hade allt.
Tempo, kraft, förmåga, uthållighet, mod.
Herregud, han kompenserade det han saknade fysiskt med aggression.
Som en av de mindre killarna är man rädd att få spö av de stora grabbarna.
Man måste resa sig igen
och låt dem veta att inget kommer att stoppa en
och att man kan ge tillbaka.
Han var som en talisman för oss varje vecka.
Vi sa till honom att han kunde bli proffs.
Men han var så blasé. Han sa bara: "Tack för det, Brett. Nu tar vi en öl."
Han kunde inte ta in att hade han en speciell talang
som han behövde fundera på och ta vidare.
Jag trodde aldrig att fotbollen skulle utveckla sig till nåt mer seriöst.
Mina veckor såg ut så här: Jobba från åtta till fem,
direkt till träningen efter jobbet,
hem i säng och jobba igen nästa morgon.
På lördagar och söndagar brukade jag dricka med kompisar.
Efter matchen på lördagar gick jag direkt till puben
med The Inbetweeners.
Alla hade samma intressen.
Vi gillade att dricka. Vi gillade fotboll.
-Och Wednesday. -Vi gillade Wednesday.
-Alla gillade samma saker. -Tjejer, då?
Ja, vi gillade tjejer.
-Varför kallas ni Inbetweeners? -Från programmet The Inbetweeners.
Åh, vän. En ny vän.
Titta på oss. Vi ett gäng kufar.
Varifrån kom namnet Sick Note?
Vem fan har du pratat med? Ja. Sick Note.
Jag var duktig på att vara sjukskriven på måndagar.
Mycket duktig.
Vid den tidpunkten hade jag ingen stabilitet alls i livet.
Det gav mig massor av problem.
En kväll var jag ute med en kompis.
Nån började reta honom för att han hade hörapparat.
Så vi började gruffa med honom.
Det slutade i baksätet på en polisbil.
Jag blev åtalad för misshandel.
Domaren gav mig sex månader med elektronisk fotboja.
Jag var tvungen att vara hemma mellan klockan 18 och 06.
Inga matcher mitt i veckan.
Han fick gå tidigt från lördagsmatcherna.
Det var svårt för talangscouter att se honom. Det hindrade honom i karriären.
Vid ett tillfälle stoppade jag honom och sa: "Väx upp och inse din talang."
Fotbollen handlade fortfarande om att ha skoj.
Jag trodde inte att det kunde bli nåt av det.
Jag var mest ledsen över att ha hamnat i skiten
och svikit folk, svikit mina lagkamrater.
Det är ingen skön känsla.
Sättet jag tänkte på framåt var: "Var inte en skit och gör inte om det."
Om det inte hade varit för fotbollen hade jag antagligen fortsatt på samma väg,
vilket leder till ett ställe man inte vill hamna: Fängelse.
Vi gick till slutspel första säsongen.
Andra säsongen var vi oslagbara.
Vi vann Sheffield Senior Cup på Hillsborough och blev uppflyttade.
Jamie spelade en stor roll där.
Jag hade kommit till en punkt där jag hade roligt, men behövde nåt nytt.
JAG VILL FÖRFLYTTAS
Det var då jag skrev på för Halifax.
Sorgligt att förlora honom, men det var rätt tillfälle för honom att ta chansen.
Det var en större klubb.
Arenan var…en arena.
Det var absolut ett steg upp.
Jag tänkte aldrig på att jag skulle nå högre eller nåt.
Den vanliga vägen till Premier League går genom en akademi.
Att hoppa från ett lag utanför ligan till toppen av pyramiden
är som att bestiga ett enormt berg. Som Everest utan syre.
Men vi trodde på honom.
Jag hade redan fått höra att fotbollen inte var för mig.
Så jag fortsatte bara att ha kul.
-Hur nöjd är du med prestationen? -Mycket.
Vi fick veta att de brukade göra många mål.
Så vi höll nollan och tog sex poäng.
-Imponerande. -Har du nånsin…
Jag bodde fortfarande i Sheffield, med mina föräldrar
och jobbade på fabriken. Jag brukade göra ett helt skift,
hoppa in i bilen, köra en timme till Halifax, träna och köra hem igen,
redo för ett nytt skift nästa dag.
Det var utmattande, men jag fick utöva en sport jag älskade
och göra mål.
Jag hörde om Jamie från en spelare.
Han spelade för Halifax Town.
Han sa: "Vi har precis värvat en spelare som heter Jamie Vardy.
Han är en galning, men vi ska vinna ligan tack vare den här pojken."
Jag minns att jag undrade vilken division Halifax var.
Jag tittar bland ligorna och de är i sjunde divisionen.
Jag tänkte att det inte kan finnas bra spelare så långt ner i divisionerna.
Fotboll var mitt liv. Jag ville bli fotbollsagent.
Jag kunde knappt få till ett möte med nån spelare, än mindre värva en.
Jag tänkte hoppa in i bilen och ta en titt på den här galningen Jamie Vardy.
Kom igen, Jamie.
Jag såg en spelare med ett elektrifierande tempo, och magi.
När bollen spelades in bakom var han inne.
Då missade han inte.
Vilket mål! Av Jamie Vardy! Vem annars?
Jag tittade och tänkte: "Har nån annan sett det här?"
Jag hade inga tvivel om att grabben kunde gå långt.
Problemet var att få tag i honom.
Han svarade aldrig i telefon.
Jag tänkte: "Hur kan jag inte få tag på en spelare
som spelar i de lägsta divisionerna i engelsk fotboll?"
Han satt antagligen på puben. Du fattar?
Ja.
Till slut fick jag tag i honom och han tog ett möte.
Kom precis ur sängen när dörrklockan ringde.
Jag knackade på dörren iklädd kostym.
Jag ville göra ett gott intryck.
Men han kom till dörren iklädd bara ett par shorts.
Jag öppnade dörren i underkläderna.
En skinnskalle utan hår som bara såg på mig. "Vad vill du?"
"Det är John. Jag är här för att träffa dig."
"Javisst. Kom in."
Jag sa till honom: "Jag tycker att du är otroligt begåvad.
Om du kan fokusera på fotbollen och ta den på allvar
kan du spela för England."
Jag hörde hans mamma skratta i köket.
Det är bokstavligen ouppnåeliga drömmar.
Det är dumt att ens tänka på det.
Han sa att han ville bli min agent. Jag sa "ja" för att bli av med honom.
Så jag fick John Morris på halsen. Vi har varit tillsammans sen dess.
-Jamie, kommer du hit nästa år? -Nej, jag skriver på för Ibiza Town.
Vi ska till Ibiza. Jag kommer aldrig tillbaka.
Vi blev uppflyttade, vann ligan. Jag pratade med John.
"Jag tänker säga upp mig."
Och han bara: "Va?"
"Jag ska satsa allt på fotbollen i ett år."
Jobbet var att få med honom i ligan.
Jag var tvungen att jaga folk.
Jag ringde upp utan förvarning, pratade med folk, messade dem…
Ingen ville ha honom.
Jag var tvungen att övertyga folk att se bortom problemen.
Han var inte ung, han var 24. Det är gammalt i fotboll.
Brottsregister, alkohol, festande, slagsmål.
Sen fick jag ett samtal, och det här laget kom från ingenstans.
John sa: "Vet du var Fleetwood är?"
Jag sa: "Nej."
Han sa: "Leta upp det. Det är dit du ska."
Fleetwood på den tiden var i femte divisionen.
Men återigen, allt utöver det var inte ens ett övervägande i mina tankar.
Jag vet att jag är en bra spelare, men jag har inte velat förhäva mig.
Det här är Jamie Vardy.
Och Vardy går hela vägen. Den är inne!
Där satte Fleetwood den.
Fleetwood Town-säsongen, det var där magin skedde.
För första gången i deras historia.
Direkt till Fleetwoods farliga man. Vardy gör mål!
Han är glad. Han älskar livet. Det var som att fuska med honom i laget.
Jamie Vardy.
Jag tror jag gjorde 31 mål på 34 matcher.
Jamie Vardy har gjort nio mål i sina senaste nio matcher.
Har är bevakad av talangscouter.
Han gjorde så bra ifrån sig
att folk nu jagade mig, istället för tvärtom.
Han fortsatte. De vann ligan. Ännu en medalj till honom.
Han blev årets spelare. Han var huvudpersonen.
En dag fick jag ett samtal från Fleetwoods ordförande.
"Jag har kommit överens med tre klubbar från Championship."
Den andra divisionen i engelsk fotboll.
Nu händer det. Det kommer.
Kanske har jag rätt, trots allt.
En av de klubbarna var Leicester City, ledd av Nigel Pearson,
som är Jamies stora hjälte.
-Nigel var kapten i Sheffield Wednesday. -Det var spännande.
Jag hade sett honom spela för Sheffield Wednesday. Det var en stor grej.
Hans historia var intressant, att träffa honom var intressant.
Han var väldigt tyst och väldigt…
Bara väldigt tyst när han kom in, men han hade glimten i ögat.
Tystnaden berodde på att jag hade tagit ett par glas kvällen innan.
Jag mådde kymigt.
Nigel sa: "Kom igen då. Skriver du på för oss?"
Det fanns bara ett ställe för mig.
Vi kom fram till slut.
Kontraktet gav runt 8 000 pund i veckan. Mer pengar än han hade tjänat i sitt liv.
Jag var så uppspelt. Jag hade tagit mig från sjunde divisionen till andra.
Jamies reaktion var: "Okej."
Inte översvallande på nåt sätt.
"Vi ska till mästerskapet." Inga kramar, inga high-five. Bara: "Okej."
När Leicester la budet
började jag att tro på mig själv som fotbollsspelare.
Men jag var 25 och blev precis proffs.
Nu seglade jag ut på okänt vatten, för språnget var enormt stort.
Det blir ett stort steg men jag ska klara det.
Chefen har haft koll på mig.
Han tror på mig. Hoppas jag kan återgälda honom.
Han var inte en typisk produkt av fotbollsskolorna.
Han hade nåt extra.
Man kunde se det i hans ögon, i hans manér, hur han uppförde sig.
Sättet han tar sig an en fotbollsmatch
skiljer sig från alla andra spelare jag har jobbat med.
Anfallare tacklar inte. Jamie tacklar.
Det tillkännagavs tre dagar senare.
Jag var på puben hemma med Inbetweeners.
Vi var här inne. Det brukade finnas en tv där.
-Vi satt alla runt bordet. -Det kom på nyheterna.
Han har slagit alla rekord,
men prislappen på en miljon pund skrämmer inte Jamie Vardy.
Det är en ära. Jag måste ha varit bra den här säsongen.
Jag måste bara visa att jag är värd priset det betalar.
Alla nyhetskanaler och tidningar rapporterade.
JAG GÖR FLER MÅL
Aldrig tidigare hade en spelare utanför ligan sålts för en miljon pund.
VARDY - ETT SÄKERT KORT
Jag skulle nog säga att det var då det blev verkligt på riktigt.
Vad visste du om Leicester City som klubb då?
Om jag ska vara ärlig, som klubb, inte mycket.
Det finns mycket stolthet i Leicester.
Men på den tiden hade de inte vunnit nåt.
Ingen FA cup, ingen Premier League-titel. De hade aldrig varit Englandsmästare.
Det var en väldigt medelmåttig Midlandsklubb.
De nådde sin botten 2008 då de flyttades ner till League One,
tredje divisionen i engelsk fotboll.
Bortsett ett dödsfall i familjen är det den värsta känslan jag har haft.
De hade höjt sig långsamt i ett antal år efter det.
De är tillbaka i Championship-ligan igen.
De var tillbaka i Championship-ligan. Det fanns nytt hopp.
De är det ultimata revansch-laget.
Ingen tror på dem, förutom folket i Leicester.
Det pratades aldrig om oss som potentiella utmanare.
Många av våra spelare ansågs vara passé.
Kontrakten på andra klubbar var över. De var fria agenter
som ingen annan ville ha.
Men de gillade att överraska folk. Varje säsong hände nåt.
Alltid nåt drama, nån historia.
Man såg nivån på spelarna redan i omklädningsrummet.
Man bara: "Fan. Wow."
Jag var inte direkt golvad, men helt klart imponerad och nervös.
Jag hade inte hört talas om honom förut.
Jag hade hört nyheterna och sett media, och man förväntade sig mycket.
Han kan göra mål. Kan han göra mål i den här divisionen?
Det måste varit skrämmande att komma dit.
Att dyka upp i en billig bil, i billiga kläder och billig frisyr.
Han kom in i omklädningsrummet, klädd som om han kom direkt från partysemestern.
Han hade skrynkliga jeans, stor v-ringad t-shirt och armband runt handlederna.
Man kände nästan ömhet för honom.
"Så gulligt, han anstränger sig."
Första matchen var mot Torquay i kuppen. Jag lyckades göra mål.
Jag tänkte: "Som vanligt, då.
Jag fortsätter väl bara som jag gjorde förra året."
Det funkar tyvärr inte så i fotboll.
Han hittade inte riktigt hem, gjorde inte direkt nåt avtryck.
Han visste hur det gick till att spela utanför ligan.
Där kan man överlista försvararna.
Vardy försöker använda sin snabbhet.
Men försvararna som spelar i Championship-ligan kan läsa dig.
De svarar med samma mynt.
Och jag vet att han hade det kämpigt under sin första säsong.
Bollen spelas in. Vardy nickar. I ribban, ut!
-Han verkade inte vara med. -Nej.
-Han verkade ha tappat det. -Divisionen var för hög.
-Han verkade vara ute på djupt vatten. -Ja.
Martin Waghorn ersätter Jamie Vardy.
Jag försökte verkligen.
Jag gav allt, men det räckte inte.
Det var tufft, för nu hade alla en åsikt.
JAMIE VARDY, DIN IDIOT.
Fler fans, tidningar, allt.
JAMIE VARDY KAN INTE GÖRA MÅL…
Man lät sig påverkas.
"Okej, jag kanske inte klarar Championship-nivån."
KANSKE INTE HANS SÄSONG I ÅR
Den största utmaningen för honom var att bli proffs.
Han verkade lite vilsen när jag intervjuade honom första säsongen.
Han försökte hitta nivån på den fotbollen som han ombads att spela.
Det blev en kulturchock.
Nivån hade höjts ett par snäpp men han hade fortfarande samma livsstil.
Han gjorde saker det första året som en professionell fotbollsspelare inte gör.
Jag brukade gå ut och ta ett glas för att förtränga det jobbiga.
Att vara med kompisar, prata om det som varit och gamla minnen…
En kväll kunde förvandlas till två dagar.
Han erkände att han använde alkohol för att hantera den press han kände.
Han berättade att han gjorde sin egen version av vodka, Skittle-vodkan.
Han hade en stor flaska Belvedere hemma.
Han hällde i en påse Skittles och lät dem lösas upp.
Han sa att det skulle smaka Skittles, men det smakade hemskt.
Jag besökte honom och möttes av pizzakartonger överallt.
Post över hela golvet. Jag betalade hans obetalda räkningar.
Han hade varit sen till träningen några gånger.
Jag sa: "Jamie, du kommer att åka ur ligan.
Du har en chans i livet. Missa inte den."
Men Nigel var väldigt överseende med Jamie.
Nästan som en far-son-relation.
Vi visste att han hade det tufft.
Det finns en del av hans personlighet som har en självförstöringsknapp.
Vardy anfaller.
Det kändes som rätt sak att göra,
att ge honom det extra stödet som han så väl behövde.
Jag bad honom skicka mig tillbaka till Fleetwood.
Jag tänkte åka tillbaka och börja göra mål igen.
Men Nigel vände sig om och sa: "Det kommer inte att hända.
Vi tror på dig och att du är bra nog. Du ska ingenstans."
Vid den tidpunkten behövde jag stabilitet om jag skulle gå längre.
Jag behövde nån vid min sida,
som kunde hjälpa till.
Jag hade precis avslutat ett dåligt förhållande.
Jag hade en liten pojke
och jag jobbade på en nattklubb i Sheffield.
Och jag fick ett samtal från nån som sa:
"Jag vill att du fixar en födelsedagsfest. Jag kan inte säga åt vem."
Jag bara tänkte: "Men herregud, vilket kaos."
Jag fick reda på att det var Jamie Vardy. Än sen då?
Jag visste inte ens vem han var då.
Men när jag fick veta att Jamie var en professionell fotbollsspelare
ville jag lägga benen på ryggen och fly.
Det finns en förutfattad mening att de alla är idioter och skitstövlar.
Jamies födelsedag infann sig.
Och Jamie dyker mycket riktigt upp dyngrak.
Han hade en vän på vardera sida som höll honom uppe.
Och jag tänkte: "Herregud."
Ja, jag kom till min egen fest, helt plakat.
Nästa sak som hände var att hans vänner beställde stora flaskor champagne.
De var ute på dansgolvet och hällde dem över allmänheten.
-Det var galet. -Den var bra, ja.
Jag hade absolut fått nog.
De här killarna var inte en vanlig grupp killar.
De var psykfall. Riktigt störiga busar.
Det låter som om alla mina kompisar, ärligt talat.
-Är det den? -Nej.
Är det den sidan?
-Samma signatur. -Mycket likt.
Wes Morgan var på dansgolvet med en flaska champagne,
som han hällde i munnen på alla som ville.
Sen såg jag hur Jamie bokstavligen bars ut från klubben av två vänner.
Jag tänkte: "Tack och lov. Åtminstone en buse mindre."
Senare samma kväll fick jag ett sms från Jamie. Han skrev:
"Jag vill träffa dig." Jag tänkte, "radera".
När jag vaknade skickade jag ett sms.
Hon var snygg. Hon hade en speciell utstrålning.
Jag trodde uppriktigt att hon var den rätta.
Jamie skickade sms på sms. Sen började han att ringa.
Jag svarade ett par gånger och sa: "Glöm det."
Han lämnade mig inte ifred.
Nej, jag tänkte inte släppa det.
Aldrig i livet att det skulle hända.
Till slut kom jag till en punkt när jag tänkte:
"Svara, träffa honom och sen kan du glömma det."
Och ju längre jag satt med honom, ju mer insåg jag
att bakom denna galna, alkoholälskande, vilda festkillen
fanns det en kille som var väldigt snäll.
Han var bra på att lyssna och han var bra att prata med.
Vi gick på några dejter till för att se vad som skulle hända.
Det var en otrolig känsla att vara nära henne.
Sen började det bli allvar.
Det fanns andra tjejer. Folk hakar på en känd fotbollsspelare.
Han visste aldrig hur han skulle ta det. Det var flyktiga affärer.
Bex var speciell. Inom några veckor kallade han henne "frugan".
Dittills hade jag aldrig sett honom med nån riktig flickvän.
Men det dröjde inte länge förrän Becky kom till matcher.
Jag tänkte att hon kanske skulle stanna.
Hon berättade att hon var gravid andra gången jag träffade henne.
Då tänker man så klart: "Är hon här av rätt anledning?"
Det var inte planerat, men vi bestämde oss för att vi skulle ge det en chans.
Men han fortsatte att supa sig väldigt full.
Han försvann varje helg.
Jag skulle göra ett ultraljud och fick inte tag i honom.
Han var försvunnen.
Jag ringde John Morris och sa:
"John, leta reda på honom. Jag måste prata med honom."
Vissa dricker i åtta timmar. Han hade varit ute och supit i 36 timmar.
Och det var alltid med Inbetweeners. Ville jag få tag i honom ringde jag dem.
Vi satt på vår lokala pub och tog ett glas.
Vi satt runt bordet där nere när hon plötsligt stormade in från ingenstans.
-Hon såg helt rasande ut. -Ja, hon var arg.
Jag sa: "Du, jag, samtal nu."
-Han var som en skolpojke. -Han var snabbare än på planen.
Jag sa: "Vad är det med dig? Vad är det som händer?"
Jag visste att jag kunde berätta vad som helst för henne.
Han började öppna sig om varför han betedde sig som han gjorde.
Han sa: "Jag har så mycket press på mig nu.
De har lagt så mycket pengar på mig.
Jag tror inte att jag kan leva upp till förväntningarna."
Och jag: "Varför tvivlar du på dig själv?
Du har en otrolig möjlighet att göra nåt väldigt speciellt."
"Hur känns det?" frågade jag. Han sa: "Det kommer nog aldrig funka."
Han sa att han alltid hade blivit avvisad och fått höra att han inte var bra nog.
Det är naturligt att börja tro att det är sant.
Men jag sa till honom: "Du kommer att förstöra allt
som du har jobbat så hårt för
om du inte gör andra val och ändrar din livsstil.
Jag säger inte åt dig att sluta dricka. Bara att ta kontroll över det."
Det hon sa var rätt. Det behövde ta slut. Det gjorde det verkligen.
Jag behövde höra det.
Vi pratade i timmar, och det var som terapi för honom.
Och det var då som saker och ting verkligen vände,
och det gick ganska fort också.
Hon hade hans bästa i åtanke.
-Det var då han tog det allvarligt. -Och vi förlorade honom.
Vards var borta. Vi fick köpa vår egen öl.
Vards före och efter Becky är två helt olika personer.
Att ha den stabiliteten och det lugnet i hans liv
återspeglades i hans prestation.
Fortfarande med Vardy. Han attackerar.
Jamie Vardy, där är den. Det är målet med Jamie Vardy.
Han slår till. Mål. Jamie Vardy.
Hon pressade mig att bli bättre och gå i rätt riktning.
Det var 100 % vad jag behövde.
Dålig passning från Tabb.
En Jamie Vardy som mår bra mentalt
påverkar andra människor positivt.
Fortfarande Jamie Vardy. Resultatet var givet.
Här är Vardy. Mål.
Målet var att bli uppflyttade till Premier League. Vi flög genom den ligan.
Vi fick 102 poäng och Vards var en stor del av det.
Han framstod som spelaren som kunde bli gnistan för laget.
Jamie Vardy, en sån romantisk historia.
För två år sen spelade han för Fleetwood Town.
Sen kom han till Leicester förra säsongen för en miljon pund.
Han har verkligen levererat den här säsongen.
På bara fem år klättrade du från åttonde divisionen i fotboll
till högsta nivån.
-Hur många år? Fem? -Fem.
Helvete.
Det är ett hopp mellan varje division, men största hoppet
är från Championship till Premier League. Spelare från hela världen,
de bästa av de bästa, spelar i Premier League.
Där finns Man United, Arsenal, Liverpool och Manchester City.
Det är den rikaste ligan i världen.
Och det finns en koppling mellan pengar och framgång i Premier League.
Klubbar som Leicester väntas inte tävla med eliten i engelsk fotboll.
Ett uppflyttat lag, det är en kamp hela säsongen.
Ens huvudmål är att stanna kvar i den ligan.
För mig handlade det om att se om jag klarade den nivån.
En känsla av energi och förväntan runt King Power Stadium före matchen.
Solen har kommit fram.
Man kände känslan av spänning i omklädningsrummet.
Killarna såg fram emot att möta Man United.
Alla, över hela världen, följer Man United.
Plötsligt är publiken inte bara England, utan hela världen.
De här Leicester-spelarna har lärt sig yrket i Championship-ligan.
Det var en stor David och Goliat-match.
Leicester var tillbaka i Premier League
för att ta sig an Manchester United, kungligheter i engelsk fotboll.
Nu gällde det.
Här kommer de. Leicester mot Manchester United.
Jag har aldrig brytt mig om vem jag spelar mot.
Man måste fokusera på sig själv. Det var huvudfokus den dagen.
Jag glömmer aldrig Man United-matchen så länge jag lever.
Inte minst för mohawken.
Jamie Vardy startar en Premier League-match för första gången.
-Att komma ut i en sån frisyr… Knäppis. -Ja.
När han kom hem från frisören sa jag:
"Varför kan du inte bara vara normal?"
Jag är den jag är.
Varför inte bara gå in i den nya säsongen med en fräck attityd?
Falcao söker van Persie.
Vilken tajmning. Robin Van Persie är igång för säsongen.
Rooney. Di María har fortsatt löpningen.
Di María satsar på att avsluta och det är ett sensationellt mål.
De gör mål tidigt.
Då tänker man: "Nu gäller det att inte bli utpumpad."
Man United måste ha tänkt: "Det här blir lätt.
Det här kan bli sex-noll."
Men plötsligt klev Jamie Vardy in i matchen.
Det fanns bara ett mål, att fortsätta kämpa och se vad som hände.
Van Persie. Di María. Avledd och in.
Herrera kör iväg.
Tre-ett. Det här ser inte bra ut. Det var som om matchen var avgjord.
Jag ser Jamie titta på bänken. "Är du säker? Det finns fortfarande gott om tid."
Man kan fortfarande få nåt här.
Han sprang allt han var värd
för att försöka skapa chanser för laget och sig själv.
Han såg ut som en buse på planen. Ett vilt djur i bur,
full av kraft, snabbhet och energi.
Han var överallt.
Det kändes som om det fanns två Vardy på planen, och han dominerade dem.
Rafael svarar och ger bort en straff.
Och där är Cambiasso.
Det som hände därnäst var mirakulöst.
De Laet har Vardy framför sig. Han är fri.
Vardy kan vinna här åt dem.
Han gör mål!
Det är tidernas comeback!
Jag var helt extatisk. Ärligt talat.
Jamie Vardy gör sitt första Premier League-mål nånsin.
Det är alltid svårt att göra mål. Att jag gör det i den bästa ligan
visar att det är där jag ska vara.
Jag tror att frisyren kan ha hjälpt.
Jamie Vardy har fest Ta med dig vodkan och colan
Det är som en saga. Han ska ha stort erkännande
för att han visade att han kan spela i Premier League.
Leicester 5 - Manchester United 3.
Det trodde vi aldrig vi skulle få se.
Egentligen var det Jamie Vardy 5 - Manchester United 3.
Hur stor dag var det för dig?
För tre år sen spelade du i Fleetwood mot Kidderminster. Otroligt, eller hur?
Det är enormt. Det har inte varit en lätt resa hit.
Nu handlar det om att stanna på toppen.
Våra tre poäng flyttar oss uppåt.
Många hade aldrig hört talas om honom. Det var i den här matchen
då alla sa: "Vem fan är den där killen?"
VARDY - DEN FRÄMSTE MÅLGÖRAREN
Alla ville veta mer om mannen bakom namnet.
Och han fullständigt avskydde att göra intervjuer.
För i helvete.
Han kände sig osäker framför kamerorna.
Spelar vi in?
-Jag var blyg. -Du skämdes.
Det var pinsamt att se honom.
Jag har anpassat mig till nivån på fotbollen och… Oj.
Ursäkta. Booty call.
Om man går igenom akademin, får man träningen,
men han bara slängdes in från Fleetwood. "Kör på."
De unga nu genomgår medieträning.
Jag gjorde som alla barn gör, hoppade i bassängen i den djupa änden.
Simma.
Gör om det men titta inte in här.
Jag gillar att titta där. Jag är en posör.
Det finns inget bättre sätt att lära sig.
-Hej, Becky. -Jag såg bara att det glänste.
-Hur kan du ha sett det? -Jag frågade.
-Har du spioner? -Jag väntade tills du hade pratat klart.
Jag var inte klar. Jag var halvvägs.
Sluta rynka pannan. Slappna av.
Så ja.
Ingen gillar en glansig Vardy.
Ingen gillar en oglansig Vardy heller. Ser jag bättre ut nu?
Vacker.
Efter Manchester United-matchen kom Sofia till världen.
Det fanns en känsla av spänning.
Det var en ny början.
Också en ny början för alla.
Sitter vi i en gunga?
Le. Hej.
Vi var båda överlyckliga.
Familjelivet var toppen.
Jag och Bex hade fått vår egen lilla solstråle.
Men fotbollslivet var lite tuffare.
Leicester ligger i botten av ligan,
och är i desperat behov av mål, för att inte tala om en seger.
Vi var inne i en svacka där vi inte fick några resultat.
De låg längst ner i tabellen i 140 dagar.
Det fanns ingen chans att överleva. De var längst ner.
Det höll på att bli en mardröm.
Leicester har förlorat igen.
De ligger kvar i botten.
De har en mäktig strid framför sig för att stanna i Barclays Premier League.
Nån chans att de håller sig kvar?
De måste vinna fyra av de åtta matcherna för att ge sig själva en chans.
De har bara vunnit fem hela säsongen. Det blir tufft.
Mot slutet av den säsongen var loppet kört.
Ingen satsade sina slantar på oss.
Och vi var dödsdömda.
Leicester City kickar igång matchen.
Om de inte vann skulle de stå inför hotet att bli nedflyttade.
Tiden höll på att rinna ut.
Fyra minuters förlängning. Vi är inne på de fyra minuterna nu.
Det stod 2-2 i tilläggstid. Vi var slagna.
Om jag får höra att jag inte kan göra nåt
gör jag allt fysiskt möjligt för mig för att bevisa att jag kan.
Vänster fot. Jamie Vardy. Vilket mål av Jamie Vardy!
Har han precis gett Leicester City en stor livlina i Premier League?
Det målet gav oss den gnista vi behövde för att börja tro att vi klarar det här.
#UTANFRUKTAN
"Så fan heller. Vi blir inte nedflyttade."
Det var hans mantra. Han sa det och skrek det.
Han tog folk dit de behövde vara.
7 MATCHER TILL SÄSONGSFINAL
"Vi stannar kvar" lyder ropen som ekar runt King Power.
Ja, Ulloa!
In i nedre hörnet.
Kan de göra det? Kan de rädda sig?
Det var mycket press, men Vards fick alla att slappna av
tack vare hans personlighet och karaktär, och det var smittsamt.
Jag presterar bättre avslappnad.
Vilken chans. Och Vardy var där.
Viktig seger för Leicester City.
De känner doften av trygghet nu.
Han letar efter Vardy igen. Morris!
Ännu en seger för Leicester City.
De har nästan dubblat sin poängställning på bara drygt en månad. Otroligt.
Och där hörs slutsignalen här på Stadium of Light.
Leicester City har garanterat sin plats i nästa Premier League
med en poäng här i Sunderland
och en serie matcher som trotsar alla i Premier League.
Jag vet inte hur det gick till. "Den stora räddningen", kallades det.
Klubben skulle spela Premier League nästa säsong.
Det var otroligt för alla.
Och Vards var verkligen i centrum av det.
FEM DAGAR SENARE
Jag var ute och handlade semesterkläder
när jag fick ett sms med en kallelse till landslaget.
Jag tittade på det och stängde det i tron att nån drev med mig.
Har du fått nypa dig själv?
Jag har nypt mig själv varje dag ända sen truppen tillkännagavs.
Det var väntat för mig. Jag hade trott på det redan i sjunde divisionen.
Det ändras inte i första divisionen.
Han brukade säga att jag skulle spela i landslaget. Jag skrattar åt honom.
Men han hade rätt. Första gången han har haft rätt.
Vardy och Rooney i landslaget.
Nåt som inte skulle ha sagts för ett eller två år sen.
Jag tror inte att det hade sagts för tre månader sen.
Det är den ultimata äran, att spela för sitt land
och dra på sig tröjan med de tre lejonen.
Det är det stoff drömmar vävs av och han gjorde sin dröm verklig.
Jamie skiljer sig från vanliga landslagsspelare.
De har gått på fotbollsakademin och fått bästa hjälpen med kost,
styrka och kondition.
Så kommer naturens underbarn, Jamie Vardy, som lever på pizza, Pringles och Red Bull.
Alla ville ha en bit Jamie Vardy.
Han var inte redo. Vi väntade oss det inte. Det exploderade.
Allt var intressant.
De hittade "snacka skit, få på nöten" på hans Facebook.
-Vad är "snacka skit, få på nöten"? -Det här är problemet. Jag vet inte.
Jag vet inte. Det är så irriterande. Alla frågar.
Jag antar att det måste ha varit
en ganska vanlig tisdagskväll för Jamie Vardy och grabbarna.
Nån snackade skit, fick på nöten.
-Han la upp det på Facebook. -"Snacka skit, få på nöten".
Sen blev det en fluga. "Vards: snacka skit, få på nöten."
Jag vet inte varför jag skrev det.
Jag tror det var från 2012 eller nåt.
Så jag har ingen susning. Men det låter bra.
Det blev bara en slogan, och fansen omfamnade det.
Internet-memes och sånger som folk spelade in.
T-shirtar och tatueringar. Det fanns allt möjligt.
Jamie Vardy blev en kultfigur, och det sammanfattade honom.
Prata skit och du får passa dig. Riktat till försvararna i Premier League.
-Får vad? -På nöten.
-Snacka skit. -Få på nöten.
Oj.
När den nya säsongen började visste vi att vi kunde vinna matcher.
Vi hade fortfarande fart från året innan. Kunde vi fortsätta med det?
Olika media rapporterar att Nigel Pearson har fått "sparken"
som manager för Leicester City. Obekräftade rapporter just nu.
Det kommer som en chock. Pearson har gjort ett fantastiskt jobb
för att rädda kvar Leicester i ligan.
Han lyckades med den största räddningen i Premier Leagues historia.
Jag blev helt chockad med tanke på allt han hade gjort för mig,
hur han hade stöttat mig och trott på mig.
Jag skulle nog säga att jag var förkrossad.
Han räddade Leicester City från nedflyttning.
En månad senare har han fått sparken av klubben.
Det var svårt att lämna, också med tanke på omständigheterna, men…
Det var ingen lätt period, ärligt talat. Det var en tuff tid.
RÄVARNA SPARKAR PEARSON
Det var en chock för alla, och som i alla situationer
innebär en stor förändring nåt okänt.
Det fanns en förväntan att kunna bygga vidare på "den stora räddningen".
Men när Nigel Pearson slutade fanns det mycket tvivel.
Och den stora frågan var: "Vem kommer sen?"
Leicester Citys sökande efter en ny manager är över.
De har tillkännagett valet av Claudio Ranieri.
-Verkligen? Claudio Ranieri? -Claudio Ranieri.
-Vad fan? -Det här är en chock.
Hade vi inte sett det sista av honom?
Det är ett märkligt val. De tar en enorm risk.
För mig är det väldigt bra och väldigt spännande
att starta den nya säsongen.
Han har varit manager för 14 olika lag under sin karriär.
Senast Grekland där han bara tog ledningen i fyra matcher.
De förlorade mot Färöarna. Efter det fick han sparken.
De hade olika personligheter.
Nigels inställning var att främja lagandan,
medan Claudio ändrade om mycket. De kallade honom för Tinkerman.
Det kändes som om det kunde bli katastrof.
Det enda jag visste om honom var att han hade lett Chelsea. Det var allt.
Det var okända vatten för oss.
Vi visste bara att det skulle bli skillnad mot förut.
Jag vill inte förändra för mycket,
bara tillföra min…italienska taktik.
Säsongen 2015-2016 hade vi inte en särskilt stor trupp.
Vi hade inga direkta stjärnspelare.
Det var ett gäng bröder som spelade med en liten budget.
Allt verkade vara emot dem den säsongen.
Oddsen att Leicester City skulle vinna Premier League var 5 000 mot 1.
För varje pund kunde du alltså få 5 000 pund tillbaka.
De sämsta oddsen nånsin för ett lag gällande en vinst av Premier League.
Till och med oddsen på att hitta Elvis Presley vid liv var bättre.
Man satsade bokstavligen på det omöjliga.
Leicester kommer inte att vinna Premier League.
Varför säger du omöjligt? Varför är det omöjligt?
Det kommer inte att hända.
Jag tror att vårt huvudmål var, innerst inne,
att undvika nedflyttning. Men jag är gärna underdog.
I slutändan är det 11 mot 11.
Det spelar ingen roll vilket lag det är. Allt kan hända. Allt kan hända i fotboll.
Efter 11 år borta från engelsk fotboll är han tillbaka.
Före detta Tinkerman från Chelsea leder nu Leicester City.
Säsongens första match är alltid osäker.
Man är osäker på hur vältränat laget är och var man står jämfört med andra lag.
Vi fick en bra start.
Albrighton slår in bollen. Huth passar.
Den hittade in. Jamie Vardy.
Leicester leder.
De fortsätter där de slutade förra säsongen.
Jag minns att firandet var lite dämpat.
Var det för att han nu var van vid att göra mål
eller var det nåt som pågick i bakgrunden?
Några veckor innan matchen var jag ute med min fru.
Det var lagkamrater med respektive där också.
Vi spelade poker i kasinot.
Det var en kille som gick omkring och tittade på folks kort
för att sen, mer eller mindre, berätta för en annan kille vad vi hade.
Det utbröt ett regelmässigt bråk.
DRA ÅT HELL***E. (OHÖRBART)
Shotglas flög överallt.
Kort flög överallt.
Jamie, grabben från Sheffield, visade sig i full styrka den kvällen.
Och han sa några saker som han inte borde ha sagt.
Jag minns att jag satt i sängen en kväll när vi fick ett samtal.
Övervakningsfilmerna hade lämnats över till media.
De körde det som en rasismstory.
Fan, vad har jag gjort här?
Japsare.
Knalla vidare.
Jag använde en term som jag inte trodde var stötande.
Jag trodde det bara var en förkortning av Japan.
Och det blev problem.
VARDY I NYTT RASISTBRÅK
"Du är typ rasist, va?" Nej, det är jag inte.
-Han blev helt sänkt av det. -Ja.
-Det inte är han. Han är inte sån. -Inte alls.
JAMIE VARDY - RASISTEN
SLENTRIAN-RASISTEN
Vi delade omklädningsrum varje dag. Vi slogs för varandra.
Varenda helg.
Aldrig i livet att han skulle vara rasist.
EN SKAMLIG FOTBOLLSKLUBB RASISTISKA AVSKUM
Han sa inte de orden för att han är rasist.
Han sa dem för att han är obildad.
Det var nåt han slängde ur sig.
Men han erkände direkt för oss att han hade gjort det,
och klubben vidtog åtgärder för att försöka rätta till det.
De kunde säga upp mitt kontrakt, ge mig stora böter eller till och med sälja mig.
Så att vara i den situationen var hemskt.
Leicester City har bekräftat att Vardy har fått böter
och kommer att få genomgå mångfaldsutbildning.
Och det hjälpte mig. Det är inget jag hade fått lära mig.
Särskilt i…
…i skolan. Jag fick aldrig lära mig vad som är rasistiskt
eller vilka termer som man aldrig ska använda, utan undantag.
Så jag hade mycket som jag behövde lära mig.
Efter det tränade jag och åkte raka vägen hem.
Jag ville inte försätta mig i en situation där nåt dumt eller nåt hemskt kunde hända.
Vi insåg att vi inte var vanliga människor längre.
Hur mycket vi än försökte låtsas och leva våra liv normalt.
Vi kunde inte göra det längre.
Den händelsen visade hur allt hade förändrats.
Allt.
Klubben fick gå vidare snabbt.
Det var definitivt en känsla av att behöva vinna tillbaka folk.
Men det som hände härnäst var helt oväntat.
Den sattes av Jamie Vardy.
Här är Vardy. Jamie Vardy!
Han var otrolig. Han gjorde otroligt många mål.
Vardy bryter igenom. Häpnadsväckande.
-Han kunde inte sluta göra mål. -Vardy!
Hans målraseri fortsätter.
Det är fem i rad från Vardy.
Han var helt omöjlig att stoppa.
Och han drev laget framåt.
Låt oss se hur många poäng vi kan ta och hur högt vi slutar.
Vardy tar över. Han är inne! Han gjorde mål igen! Han är ostoppbar.
Första gången jag insåg vilken målsvit jag hade
var när vi mötte Crystal Palace hemma.
Han har gjort det igen. Sju matcher i rad.
Innan dess hade jag ingen aning.
Här är han, Jamie Vardy. Han är fri att göra mål igen.
Målen fortsätter bara att rulla in för Jamie Vardy.
Då hade Ruud van Nistelrooy rekordet för längsta oavbrutna målsvit.
Han hade tio matcher i rad.
Omgiven av vita tröjor och fortfarande igång.
Vilket mål av Ruud van Nistelrooy.
Van Nistelrooy var en stjärna. Han hade gjort mål för de största klubbarna.
Jamie Vardy kom från Sheffields bakgator. Inte en chans att han slog rekordet.
Är det här Jamie Vardys ögonblick?
Ja, det var det!
Hans otroliga obrutna målfest fortsätter.
Han gör mål för nionde matchen i rad i Premier League.
När jag kom till nian var jag en ifrån att matcha rekordet.
Mycket av spänningen har centrerats till den här mannen.
Jamie Vardy satsar på att ta rekordet, Tio Premier League-matcher i rad.
Alla spelare har i bakhuvudet att han har chans att nå 10 matcher-rekordet.
Van Nistelrooys tidigare rekord var också i en match mot Newcastle.
Så omständigheterna var lika.
Här är Vardy.
I så här tajta matcher är han ofta den som avgör.
Det här är Jamie Vardy!
Historieskrivaren.
Tio av tio.
Och sagan fortsätter. Jamie Vardy lever drömmen.
Rubrikerna handlar om Vardy som gjorde mål i tio matcher i rad,
men Leicester City då? Obesegrade i tio bortamatcher.
Jag tror inte att de ska nånstans.
Det är svårförklarat.
Tack. Det hade inte gått utan er.
Chefen har sagt att det väntar öl på bussen och planet.
Ja!
Han har nått rekordet, men kan han slå det?
Det kändes redan som en saga,
men det faktum att det var van Nistelrooys lag, Man United,
som Jamie Vardy kunde göra sitt elfte mål mot,
gjorde allt bara ännu bättre.
Slanten är singlad, planen ligger redo, ljuset är på.
Det här är vår bästa tid, mina damer och herrar.
Det blir inte bättre än så här.
Allt runt omkring matchen kändes stort. Det kändes enormt.
Alla hejade på honom, att han skulle slå rekordet.
Men ingen pratade om det.
Vi ville inte störa honom och sätta för mycket press på en match.
Men ärligt talat såg han inte ut som om han kände nån press.
Jag minns att jag ringde honom kvällen innan.
Jag sa: "Det är okej om du inte slår rekordet.
Du nådde tio. Det är en bedrift."
Han svarade, allvarligt: "Oroa dig inte. Jag ska slå rekordet."
Alla försökte desperat att passa för att få till målet.
Vi letade efter honom. Vi offrade nästan våra mål för hans skull.
Det var en kvällsmatch i strålkastarsken.
Alla ville att Vardy skulle göra mål den kvällen.
Han är inne.
Och Christian Fuchs klipper till den passningen, rakt mot honom.
Fuchs.
Vad tänkte du när Fuchs passade och du sköt?
"Missa inte."
Vardy!
Det är 11.
Det är himmelriket för Jamie Vardy.
Håll sista sidan. Håll förstasidan.
En Leicester-spelare har slagit rekordet.
När jag gjorde mål exploderade känslorna.
Mitt rekord, för satan.
Jag var bara i ögonblicket.
Alla får inte chans att slå rekord,
men att se en nära vän och lagkamrat göra det är enormt.
Vi var så glada för hans skull.
Det kändes som vi gjort målet. Jag har aldrig hört ett liknande jubel.
VARDY HAR ETT PARTY
Alla stod bakom mig under rekordförsöket.
Det fick mig att vilja göra det, men för dem.
Han messade från omklädningsrummet: "Det där slutade bra."
BRA GJORT VARDY7!
Ruud skickade en tweet.
I det ögonblicket var det officiellt mitt rekord.
Ja, det kändes ganska bra.
Efter hans målsvit hamnade vi nära toppen av tabellen.
Det var fantastiskt.
Min fru sa: "Ni kan vinna Premier League."
Jag bara tittade henne och sa: "Var inte fånig."
Vi skulle ha julfest precis efter så vi hoppade på ett flyg.
När jag landade fick jag ett samtal från min fru.
Hon sa: "Din agent söker dig."
Jag ringde upp honom och han sa:
"Det kommer en story i tidningen imorgon."
Och jag undrade om vad.
"Jag har inte gjort nåt fel." Han svarade:
"Nej, de har hittat din riktiga pappa." Och jag bara: "Va?"
Jag hade fått ett samtal från Mail Online och de sa:
"Jamies pappa var på hans match idag."
Jag tänkte: "Hans pappa? Hans pappa hade inte varit på matchen."
De sa: "Vi menar hans biologiska pappa. Han var på matchen."
Jag sa bara: "Okej." Jag visste inte om Jamie visste.
Jag ringde hans mamma först. Hon storgrät och sa:
"Du måste hindra det här. Det är inte rätt."
Tydligen hade de, efter att ha lagt ner mycket tid på efterforskningar,
hittat min riktiga pappa, sökt upp honom,
betalat hans resa till Swansea, och hans matchbiljett,
för att kunna ta bilder av honom på Swansea Stadium.
Sen hade de gjort en stor intervju med honom.
Pressen, fotografer och paparazzi började dyka upp.
De tog foton av Jamie i Köpenhamn.
Jag ville bara få hem honom.
Ja, jag flög hem för att komma bort från allt.
Jag försökte förstå allt, och träna.
Vad fan var det som pågick?
Anade du nånsin att den pappa du hade växt upp med
inte var din biologiska pappa?
Jag hade en vag misstanke när jag var yngre.
Folk kom fram och sa att de kände min pappa, men…
De kom från helt andra områden, så jag tänkte…
De sa: "Nej, din riktiga pappa."
Jag brukade vifta bort det. Ärligt talat ville jag inte veta.
Men när det här kom fram tänkte jag bara…"helvete".
Jag förstår inte varför detta var av allmänintresse.
Det var traumatiserande.
Det var bara elakt.
Ena dagen slår man målrekord och allt är fantastiskt.
Nästa dag vill media bara trycka ner en
och förstöra allt det fantastiska man gjort.
Och det var en tuff tid.
Jag fick brev, skickade till klubben,
från min så kallade pappas släkt.
De ville erbjuda möjlighet till samtal. "Jag är i princip din faster."
Nej. Det ville jag inte.
Han har inte försökt att nå mig. Han har inte försökt med nåt.
Han fick nog pengar för intervjun och var nöjd med det, så… Låt honom vara.
Jag var förbannad. Jag förstod inte
hur man kan låta sitt barn gå genom livet och tro en sak
utan att nånsin bekräfta att det inte förhåller sig så?
Det är oförlåtligt.
Ja, det var jobbigt att höra allt.
Det är en av de svåraste sakerna jag har genomlidit.
Mamma fick sig nog en släng av sleven.
De borde ha berättat sanningen för mig.
De har fortfarande inte sagt det än.
De har fortfarande inte träffat barnen.
Jag tog beslutet att jag var klar med det.
Jag har min fru, mina barn.
-Var det bra? -Ja.
Vi är här, vi är lyckliga.
-Hej. Jag såg din volley. -Ja?
Och det är allt som räknas.
Helt allvarligt, det är allt som räknas för mig.
Att se till att de är lyckliga.
Strax efter att nyheten briserade hade han en match.
Jag kände att han inte var i rätt sinnesstämning.
Och jag var orolig att den uppdämda bitterheten och ilskan
skulle visa sig på ett riktigt dåligt sätt.
Kunde det här få honom och Leicesters säsong att spåra ur?
Jag var orolig.
Mahrez! Vardy!
Men så blev det inte.
Han lyckades stänga av allt, som om det inte ens pågick.
Var begraver han sin smärta?
Var begraver han sin sorg? Jag vet inte var han lägger det.
Han har upplevt ett trauma, men går ut på planen och presterar.
Är det terapin, tro?
När jag kliver ut på planen är mitt fokus att vinna, spela bra, göra mål.
Det är nog så jag har hanterat det.
Hans självförtroende och sättet han spelade på var smittsamt.
Det var han som satte tonen.
Alla måste följa det.
Bollen når fram till Vardy. Okazaki. De är inne igen.
De gjorde mål igen.
Leicester flyger.
Det här är Vardy. Han är inne och runt Butland.
När de nådde toppen i Premier League,
och man såg det på skärmen, såg det ut som ett stavfel.
Det var givet. Det är Leicesters öde.
Vi är i toppen av ligan!
Man nyper sig själv och tänker: "Händer det här verkligen?"
Fotbollsfeber drabbar över nationalitet och tro.
Deras framgångar har inspirerat lokala, äventyrliga affärsidkare.
Ett snabbmatsställe serverar Mighty Mahrez och Vardy Burger
med en Vardy-kaffe till.
Man kan inte planera nåt sånt som har hänt i år.
Alla njuter av det för vad det är.
Vi hade roligt och spelade fotboll med ett leende på läpparna.
Det var därför resultaten kom.
Men experterna sa: "De förlorar mot Liverpool, och sen är det över."
De hade tre matcher som såg särskilt utmanande ut:
Liverpool, Manchester City och Arsenal.
Om man förlorar tre matcher då är det kört.
Det skulle betyda slutet på titeldrömmen.
Alla trodde att Leicester skulle misslyckas.
Mahrez. Kommer han att hitta Vardy? Ja, gör han.
Vardy på volley!
Ja! Det är säsongens mål!
Jamie Vardy, vilket avslut!
Det var bara: "Skit ner er. Där satt den. 1-0, vi ses."
Jag har sett många mål, men det här är ett av säsongens bästa.
Ett av de bästa målen jag nånsin sett.
Leicester fortsätter att skriva den här osannolika historien
och trotsar förväntningarna.
Liverpool var en sak men för att vinna en titel
måste man vinna över landets tuffaste klubbar.
Att möta Manchester City var det största testet den säsongen.
Manchester City är en av de rikaste klubbarna. De köper de bästa spelarna.
De bygger ett superteam, och dominerar engelsk fotboll.
Och här dyker Leicester upp i Manchester City
med ett lag som har kostat en tiondel av Manchester City-laget.
Det såg illavarslande ut. Det såg ut att bli för svårt.
Om Leicester spenderar 500 miljoner pund under de kommande tre åren kan de vinna.
-Det här är deras bästa chans. -De vinner inte.
Men det här är deras bästa chans. Inte om tre år. Det är nu, eller hur?
Alla sa att Man City skulle gå upp i topp och att Leicester skulle åka ner.
Från början var det 5 000 mot 1 på att Leicester skulle vinna titeln.
Redan det var otroligt. Vems blir det lyckliga slutet
i det sista kapitlet i denna historia om två städer?
Det fanns ingen rädsla. Allt var så avslappnat.
Prosit.
Upp förbi Okazaki och in i mål!
Robert Huth har gjort mål för Leicester inom två och en halv minut.
Riyad Mahrez.
2-0 Leicester.
Huth nickar. Det är tre. Sensationellt.
De slår inte bara den rikaste klubben i landet,
de sliter sönder dem på deras egen hemmaplan.
Det enda övertag vi hade över många lag var vår gemenskap.
Vi var en grupp killar som skulle göra vad som helst för varandra.
Nu började oddsen på att Leicester skulle bli mästare
att skifta till deras fördel för första gången.
De klarar det. Vi kan vinna ligan.
Jag trodde nåt speciellt var i görningen, att vi kunde uppnå det omöjliga,
men pressen började stiga.
Vi kanske aldrig hamnar i det här läget igen.
Vi har kommit så här långt. Vi måste ta tillfället i akt.
Vi måste ta det med båda händerna.
Leicester, som vann mot Manchester City, vann mot Arsenal.
Sen förlorade de en man. Nu har de förlorat ett mål.
Arsenal, med en extra man, behöver det här.
Özil klipper in den. Welbeck!
Där är din saga.
Man skulle kunna gråta för Leicester. Man kan gråta för dem.
Men Arsenal har klämt ihop allt under de allra sista sekunderna.
Alla tänkte: "Okej, det kan vara slutet.
Där sprack deras bubbla."
Men Leicester-publikens attityd var som om vi vunnit.
De gav oss stående ovationer. Galet glada, som om vi hade vunnit.
Fansen var otroliga.
Det de älskar mest, oavsett resultatet, är att se att vi ger allt.
Det var det vi gjorde. Vi gav allt.
Vi låg fortfarande i toppen av tabellen och hade ännu chans att vinna ligan.
När man känner fansen och spelarna har självförtroende,
det är då det börjar bubbla upp underifrån.
Alla blev plötsligt, i det ögonblicket, förvandlade till Leicester-fans.
Plötsligt kände folk över hela världen till Leicester, även icke-fotbollstokiga.
Alla hejade på Leicester.
Istället för att företagspengar tar över allt,
och den med den dyraste truppen vinner,
visade detta att kärlek till sporten fortfarande kan vinna.
Jag tror att det var det som fångade många.
Om Leicester vinner blir det första gången på 12 år
som Premier League inte har vunnits av storklubbarna
Manchester United, Manchester City eller Chelsea.
Om det är en klubb som vår, ger det folk en dröm om
att saker faktiskt kan hända dem.
Vi vet att ni inte tror oss
Vi ska vinna ligan
Det är nåt vi supportrar bara har sett andra klubbar göra.
Vi har ingen chans att vinna ligan.
Plötsligt har vi det. Det kan hända.
Inte bara utanför stadion, men inuti också.
De känner att de är så nära nu, att det är inom räckhåll.
Vi var så nära och sen förändrades saker.
Här är Vardy.
Jag fick en passning och benen trasslade in sig.
Jag låg på marken och hörde visselpipan. Jag trodde att han skulle utdela straff.
Sen började han att jogga in och pekade åt andra hållet,
gav dem en frispark och mig rött kort för att ha dykt.
Ett kontroversiellt beslut. Jamie Vardy blir skickad av planen.
Jag såg rött och… Ja, jag kallade honom fitta.
VARDY KAN BLI AVSTÄNGD
Nyheterna började komma. "Vardy kommer att missa de kommande två matcherna.
Hur ska Leicester klara sig när deras nyckelspelare försvinner ur laget?"
På grund av min reaktion skulle jag missa Swansea hemma och Man U borta.
Jag trodde det var kört. Det här är vad alla väntade på.
Tajmningen var usel. Usel.
Fyra matcher kvar och marginalerna var små.
Tottenham låg precis bakom oss.
Harry Kane, Tottenhams lagkapten, la upp en bild på sociala medier
av några lejon ute på jakt.
Budskapet var: "Nu tar vi er."
Ingen kan efterlikna Vards.
Men tecknen på ett bra lag är hur väl man klarar oväntade händelser.
Där är mannen de önskar kunde spela. De saknar sin 22-faldiga målgörare Vardy.
Idag är han en supporter.
Det var spänt inför Swansea-matchen.
De hade inte med sig sin talisman-anfallare.
Det var supernervöst. Jag hatade det.
Han kände nog att han svek oss, men vi såg det inte så.
Nu var det upp till oss att hålla kvar vår position tills han var tillbaka.
Till Mahrez.
Och Mahrez gör mål.
Jag var så glad när jag tittade på killarna. De var otroligt bra.
Gray. Och Albrighton dundrar in den.
Det fick tyst på alla. Säg vad ni vill, men vi ska ingenstans.
Vi är ett bra lag, med eller utan Vardy.
Leicester går inte att stoppa.
Ostoppbara.
Det börjar kännas oundvikligt.
Om vi vann mot Man U kunde inget stoppa oss från att bli krönta mästare.
Leicester har ifrågasatts.
De har svarat på alla jobbiga frågor som har kastats mot dem.
Inte den lättaste matchen att behöva vinna, särskilt inte på Old Trafford.
Självsäker start av Manchester United. Här är Lingard.
De var på hugget de första 20 minuterna. De tänkte nog:
"Hur kan de tro att de kan vinna på vår arena?
Särskilt inte en liten klubb."
Där är Martial!
Det är mycket brottning. Och Morgan kliver in.
Målet jag gjorde mot Man United…
Det var ett speciellt ögonblick, att peka på min mamma i publiken.
Kaptenen, Wes Morgan, springer till Leicester-fansen.
Vi blev inte mästare den dagen, men det var ett poäng i rätt riktning.
Leicester fick ett poäng, men det fanns en chans för Tottenham.
Matematiskt sett kunde de fortfarande bli mästare.
Vinstögonblicket är uppskjutet för Leicester.
Nu ligger bevisbördan på deras rivaler, Spurs.
Nu var Tottenham tvungna att vinna mot Chelsea
för att hålla titelstriden vid liv.
Om Tottenham inte vann mot Chelsea
skulle vi bli mästare på flest poäng.
Vards bjöd in alla att se matchen hemma hos honom.
Han ringde och sa att grabbarna skulle komma och se Chelsea-matchen.
Och jag bara: "Va? Alla?"
Jag tyckte att det var en bra idé.
Ryktet hade tydligen börjat sprida sig
för fansen började att dyka upp vid vårt hus
och stod utanför grinden.
Jag tänkte: "Oj, Leicester har inte gjort det än."
Ikväll är Leicester som ett barn på julafton,
med fjärilar i magen,
spända inför närheten till en ärorik utopi.
Vi behövde oavgjort eller att Chelsea vann.
Om det hände kunde ingen komma ikapp oss.
Men om Tottenham slog Chelsea skulle de ha knappat in två poäng på oss.
Nästa vecka närmade sig. Det började bli lite nervöst.
Det här har aldrig hänt i världssporten.
Ett lag med oddsen 5 000 mot 1 har aldrig vunnit en titel, ett lopp eller ett möte.
Leicester City Football Club är på gränsen till
att skriva om lokala, nationella och internationella historieböcker.
Jag sa: "Ja, ge mig en öl. Jag behöver en.
Jag orkar inte igenom det annars."
Kane! Mål!
Och Tottenham lever! De är fortfarande…
Det var inte kört än.
Nej.
Son gör mål. 2-0 till Tottenham på gränsen till halvtid.
-Alla bara satt där, tysta. -Det kommer inte att hända ikväll.
Men sen börjar andra halvlek och Chelsea kvitterade.
Chelsea är tillbaka i matchen.
Hela landet, förutom Tottenham-fansen, ville att vi skulle vinna ligan.
Chelsea ville inte att Tottenham skulle vinna ligan, för Claudios skull också.
Och sen gjorde Eden Hazard
nåt spektakulärt.
Diego Costa. Eden Hazard!
Strålande mål.
Leicesters mål.
Vi blev som galna och hoppade runt. Matchen var inte över än.
Håll i er, Leicester. Håll i er.
Nu händer det.
Det kommer att ske.
Blås!
Där ljuder slutsignalen på Stamford Bridge.
Leicester City är Premier League-mästare.
När jag hörde slutsignalen ljuda blev jag överlycklig. Helt överlycklig.
Vi skrattade med varandra. "Vi har vunnit ligan. Det är otroligt."
Mästare! Mästare! Olé! Olé! Olé!
Känslorna bara strömmade ur en. Man kan knappt tro att det hände.
Bra gjort, kompis.
Det var den bästa känslan.
Leicester är engelska Premier League-mästare. Kan ni tro det?
Utanför deras stadion festade Leicester-fansen långt in på natten.
De firade en av fotbollens mest anmärkningsvärda bedrifter.
Vi gjorde det!
Mästare!
Det är utan tvekan den största bedriften i vår sports historia.
Det Leicester har gjort är att inspirera
varje manager, spelare, supporter och fått dem att tro att de också kan lyckas.
Det är otroligt. Vi kommer aldrig att göra om det.
Den här är unik.
Ett modernt fotbollsmirakel.
De har blåst bort sina rivaler.
De har slagit oss alla med häpnad.
Premier League Champions 2016.
Det fantastiska Leicester City.
Det var otroligt.
Den stunden där tror jag är varje fotbollsspelares dröm.
Det var inte bara tur för Vards.
Han fortsatte vidare och vann guldskon, FA-cupen,
Community Shield och Team of the Seasons.
Med tanke på hans bakgrund,
hur sent han kom in i matchen…
Jag tror inte att det finns nån som har åstadkommit så mycket,
med de förutsättningarna.
När jag kommer in här ser jag bara prestationer.
Det är viktigt att hålla sig på jorden,
inte låta sig ryckas med.
Under andra omständigheter hade inget av det här funnits här, så…
Jag skulle älska om Jamie kunde ta in, i större utsträckning,
vilken otrolig karriär
som han har och fortsätter att ha.
Men han är så avfärdande av vad han har uppnått.
Jag ska tänka på det där när jag är pensionerad, när jag är klar.
Allt sånt där kommer jag att tänka på ganska mycket
när jag så småningom lägger karriären på hyllan.
När tror du att du går i pension?
Alltså, fy fan, det är en omöjlig fråga.
Jag vet inte.
Jag är övertygad om att ens ben kommer att säga när det är dags.
Jag har fortfarande hungern och drivet.
Leicester gav mig chansen, redan från dag ett.
Och jag tror att jag har återbetalat dem, för allt.
Vi har stora nyheter. Jamie Vardy ska lämna Leicester City
i slutet av säsongen efter 13 år i klubben.
Det är till slut dags att ta farväl.
Jag tror att tajmningen är rätt.
Jag vill bara tacka er alla.
Leicester kommer alltid ha en stor plats i mitt hjärta.
Det här är mitt farväl, men ni får se mig snart igen, jag lovar.
När får du veta vilken klubb du ska till?
-Det vet jag… -Ja?
…när du slutar fråga.
Självklart berättar jag.
Jag fasar för den här.
Den verkar snäll.
Är den här snäll?
Ja?
Det är inte så snällt. Varför vill du lägga mig i soptunnan?
Bara om du gör mål.
Tack, Mins.
-Gav du pappa ett fint kort? -"Gör mål, annars hamnar du i soptunnan."
-Åh, nej. Skrev du så? -Ja.
-Redo? Ja? -Ja.
En sista gång?
Ja.
Älskar dig.
JAMIES SISTA MATCH FÖR LEICESTER
Idag är Jamie Vardys sista match för Leicester.
Hans framträdande nummer 500. Han siktar på mål nummer 200 för klubben.
FARVÄL TILL DEN STÖRSTA
Strålande löpning. James Justin. Jamie Vardy!
Mål nummer 200 för klubben.
Självklart skulle det här vara hans dag.
Leicesters nummer nio. Jamie Vardy.
Tack för att ni tog emot mig med öppna armar. Hoppas jag har återgäldat er.
Oddsen att Vardy skulle göra det han gjorde
är en miljon mot en. Nej, mer ändå.
Det kan vara tio miljoner mot en.
Det är, enligt min åsikt, den största revansch-historien genom tiderna.
Att komma så långt, med den bakgrunden,
med allt han har haft emot sig…
TACK, VARDY
Jag kunde inte säga hur jag gjorde eller hur det hände,
eller varför det hände.
Men det är…det är galet.
TACK, VARDS
Men jag vet mycket väl att om man jobbar hårt,
aldrig ger upp, har rätt personer som stöttar en…
…och en familj som älskar en och vill att man ska bli så bra som man kan,
då blir man det man tror på.
Det är jag ett bevis på.
Undertexter: Ingela Jernberg