Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
NESLÝCHANÉ
- Vidíte něco? - Jo.
- Připravuju se na natáčení. - Co vidíte?
Finále Ligy mistrů v Istanbulu.
Rok 2005.
25. KVĚTNA 2005
Za chvíli to propukne.
Liverpool se utká s AC Milán.
Jen to vidím, jsem nervózní.
Liverpoolu na začátku této sezony nedával nikdo jedinou šanci.
Kdyby mi někdo řekl,
že budeme ve finále Ligy mistrů,
myslel bych si, že zešílel.
Byli jsme velmi průměrný tým.
Ale ocitli jsme se na neočekávaně kouzelné cestě
a teď jsme byli v Istanbulu.
Liverpool stojí na prahu dějin,
ale soupeřem mu bude hvězdný tým z Milána.
Páni. Tomu se máme postavit.
Každý hráč byl na světové úrovni.
Nasajte tu atmosféru.
Dnes večer o sobě budou chtít nechat znát.
Cítili jsme očekávání fanoušků Liverpoolu.
Ležela nám na bedrech váha celého města, které tak dlouho čekalo na toto finále.
Dnes večer mají šanci si vynahradit ztracený čas.
Dvacet jedna let čekání na tuto velkou trofej.
Čím víc se blížil výkop, tím víc začínáte věřit, že můžete vyhrát.
Věděli jsme, že tohle je naše šance utvářet dějiny.
A je to gól!
Dva nula pro Milán!
A je to tři nula!
Největší zápas vašeho života
se mění v největší noční můru vašeho života.
Tohle může být největší porážka ve finále Ligy mistrů.
Přehrávají je. Mají naprostou převahu.
Při třígólovém rozdílu je po zápase.
Píšťalka oznámila konec poločasu.
Nikdy jsem se jako fotbalista necítil tak na dně.
Psali jsme historii, ale ve špatném slova smyslu.
Toto je naprosto příšerná situace pro Liverpool.
Jsou úplně rozhození.
Tohle je opravdu velmi trapné.
Je třeba vyrazit do šatny a sebrat se.
Liverpool je bez šance.
Liverpool by teď potřeboval zázrak.
Od té noci
nemůžu vyrazit nikam po světě, aniž by se mě někdo neptal, co se stalo o přestávce.
Vždy se mě ptají, co se o tom poločase stalo.
Pořád se na to snažím přijít.
Když si myslíte, že jste viděli vše.
Čeho jsem si všiml nedávno u dokumentů, tahle část,
kdy je ticho, které se natočí a dá se tam taky.
Zatímco se čeká na první otázku.
Zamyšleně.
Povíte nám pár slov, Jamie?
Liverpool, Istanbul, AC Milán, Netflix, trhák.
Pecka. Pěkná tečka.
Kde byste začal vyprávět tento příběh, Jamie?
Pro mě tento příběh začíná daleko od Liverpoolu,
v létě roku 2004,
v Portugalsku.
Dnes večer přivezl do Lisabonu autobus anglické hráče
do přísně střeženého hotelu na kopci,
kde doufají, že se zdrží až do začátku července.
ANGLIE
Je mistrovství Evropy.
Jsem tam s anglickým týmem
vedle Michaela Owena a Stevena Gerrarda z Liverpoolu.
I když jsme tam s nároďákem, všichni tři myslíme na Liverpool.
- Trochu dopředu, Jamie. - Jo.
Přišlo mi těžké přepnout.
Přímo do objektivu, prosím.
Jamie Carragher, obránce.
Možná to byl jeden z důvodů, proč se nám moc nedařilo.
Steven Gerrard, záložník.
- V pohodě, Stevene? - Jo, v pohodě.
Budou mě bolet záda, ale zatím jsem v pohodě.
Stačí se podívat do objektivu a říct: „Michael Owen, útočník.“
- Kam se mám dívat? Jsem v záběru? - Jo.
Všichni tři hrajeme za Liverpool už od dob, kdy jsme byli asi tak velcí.
Někdo by řekl, že jsem moc nevyrostl.
Liverpool Football Club nám koloval v žilách.
Tady mám postel a svoji půlku pokoje,
kde si lepím plakáty, aby mi připomínaly Liverpool.
Umřeli bychom pro Liverpool FC.
Kdy jsi přišel do Liverpoolu? Kolik ti bylo?
Asi devět nebo deset.
Jaké číslo dresu bys chtěl mít, kdybys v klubu prorazil?
Číslo osm.
Když se prosadíte z dorostu, je to speciální a trochu jiné.
Máte ke klubu určitě větší pouto.
Máte větší pocit loajality a chcete, aby se klubu dařilo.
Hořel jsem láskou a vášní pro Liverpool Football Club.
Žili jsme ním a dýchali pro něj, milovali ho a snili o něm.
V Portugalsku panovala nejistota kolem hráčů z Liverpoolu.
Náš trenér odešel.
Liverpool je bez trenéra.
Po šesti sezonách na lavičce
opustil trenér Liverpoolu klub.
První trenér, kterého vedení klubu vyhodilo od roku 1959.
Když jsem byl malý, Liverpool patřil mezi nejlepší v Evropě.
Čtyři evropské poháry.
Liverpool je počtvrté mistrem Evropy.
Do toho jsme měli daleko.
Nehráli jsme proti nejlepším týmům.
Odkopává a je z toho vlastní gól! Červení ztrácí naději.
V lize i pohárech si vedli průměrně.
Výkony nebyly moc dobré.
To bylo divoké.
A je v bráně! Pro Liverpool je to ponižující.
V týmu byli někteří hráči, o kterých byste si řekli,
že jestli má Liverpool něco vyhrát, měl by odejít ten a ten hráč...
Cítíte tu frustraci, že nevyhráváte.
Steven Gerrard vyloučen!
Tato jeho akce
možná ukazuje na frustraci, kterou cítí.
To by frustrovalo každého.
Propadali jsme se. Jak to můžeme zvrátit?
Vyrůstal jsem, když Liverpool kraloval. Dostanou se ještě někdy na špici?
Ne, to je bez šance.
Jsem naprosto znechucená.
Odpoledne jsem plakala.
Heslem Liverpoolu bylo: „První místo se počítá, druhé nic neznamená.“
Jsem přesvědčená, že by na Anfieldu mělo dojít ke změně filosofie.
Hráče Liverpoolu, připravující se s národním týmem,
velmi rozptýlil odchod trenéra z Anfieldu.
Bylo to tu dnes tématem rozhovorů mezi hráči anglického týmu z Liverpoolu.
Odjel jsem na ten turnaj a doufal, že to všechno budu moct dát stranou
a soustředit se na národní tým, ale vůbec to nešlo.
A pak jsme se dozvěděli, že byl jmenován nový trenér.
Byl tam prvek vzrušení.
Jaký asi ten nový trenér bude.
Ale také otázky nad směřováním klubu.
Titulní strana liverpoolských novin si klade stejnou otázku jako všichni:
„Kdo to teď na Anfieldu převezme?“
S radostí oznamujeme, že se k nám ode dneška připojí Rafael Benítez
na pozici trenéra s pětiletou smlouvou.
V klubu panoval pocit, že jsme sešli z cesty.
Museli jsme něco změnit a bylo jasné, že musíme začít tak,
že najdeme někoho,
kdo už dokázal vyhrát jednu z nejlepších evropských lig.
Má vynikající výsledky.
Dva tituly ze španělské ligy během tří let mluví samy za sebe.
Pane Benítezi, vítejte na Anfieldu.
- Díky. - Gratuluji.
Jak je pro vás důležité si ponechat momentální klíčové hráče Liverpoolu?
Protože jsme se propadli tabulkou, bál jsem se,
že přijdeme o prokazatelně nejlepší hráče, Michaela Owena a Stevena Gerrarda.
Steven byl kapitán klubu.
Gerrard... Pěkná trefa!
Je to výborný hráč!
Obrovské srdce, velký zápal.
Steven Gerrard...
Skvělý pokus! To byl parádní Gerrardův gól!
Byl ztělesněním toho, o čem Liverpool byl.
Owen... Skvěle to ustál.
Gerrard! Liverpool dává třetí gól a Michael Owen je v centru dění.
Michael byl hvězda.
Evropský fotbalista roku.
Uměl rychle běhat a byl skvělý v zakončení.
Obehrál prvního a druhého. Geniální!
To byl ale gól!
Michael Owen, mašina na góly.
Jestli jsme se měli vrátit na vrchol, oni museli být srdcem toho týmu.
Gerrard...
Fantastická přihrávka! To je úchvatné!
Zase ta spolupráce mezi Gerrardem a Owenem!
Jak je pro vaše plány zásadní, aby zůstali?
Chci si s nimi promluvit o svých nápadech.
- Dobře? Díky moc. - Děkuji. Děkuji.
Rafovým prvním úkolem bylo
jet do Portugalska a postarat se, aby ti klíčoví hráči zůstali.
Pokud si má klub do budoucna tyto velké hvězdy udržet,
je třeba začít vyhrávat a nepřestávat vyhrávat,
aby hráli na té nejvyšší úrovni.
Potkat se s novým trenérem bylo pro mě důležité,
ale důležitější bylo,
aby se Rafa Benítez potkal se Stevenem Gerrardem a Michaelem Owenem.
Byli velmi rozčarovaní z toho, co se v klubu dělo.
Říkal jsem si, že kariéru mám jen jednu.
Možná bych se měl porozhlédnout i po jiných možnostech,
abych se ji pokusil využít naplno.
Řešili to i hráči z nároďáku, že mám jít hrát k nim.
Lidé mi klepali na dveře, že proč nepřestoupím k nim.
Říkal jsem si: „Doufám, že jim trenér řekne, co ti dva chtějí slyšet.“
- Španělsky nebo anglicky? - Jak vám to sedí nejlíp.
Můžeme?
Dobrý?
Zvuk je v pořádku, pozice taky, otázky taky?
Řekli nám, že se přijde představit.
Chtěl nás pozdravit a prolomit ledy.
Najednou jsme vešli do místnosti...
Čekal jsem takové ty řečičky o tom,
jak skvělí to jsou hráči
a jak se tým postaví kolem nich...
Ale on říkal opak.
- Už točíte? - Ano.
Jo. Teď mě poslouchejte.
Začal Stevieho přesouvat po tabuli.
Šel po mně, takticky. „Nechci tohle, nechci tamto.“
„Tohle je problém. Tohle musíš změnit.
Moc všude pobíháš.“
„Nemůžeš hrát, pokud ti nebudeme věřit.“ Byla to síla.
Pamatuju si, jak Rafa Benítez řekl Michaelovi:
„Musíš se naučit otáčet se s míčem rychleji.“
To mě potěš, ještě nikdo mi nikdy nic takového neřekl.
Říkal jsem si...
Víte, zrovna v tomhle jsem tou dobou byl nejspíš nejlepší na celém světě.
Říkal jsem si: „To ne.“
Myslím, že to nechtěl slyšet.
Tehdy jsme si začali říkat...
„Tohle je jiné.“
Bylo to jiné.
Působilo to jinak.
Opravdu jinak.
Celkem negativně.
A já si tehdy pomyslel: „Určitě potřebuješ ty mě víc, než já tebe.“
On se mě rozhodně...
vůbec nesnažil přesvědčit, abych zůstal, chápete.
Jak podle vás to setkání šlo?
Když s někým mluvíte, poznáte, jestli je s rozhovorem spokojený.
Myslím, že byli docela šťastní.
Útočník Liverpoolu Michael Owen míří do španělského Realu Madrid.
Hráč, kterého přezdívali zázračný hoch z Liverpoolu,
opouští klub, do kterého přišel v 11 letech.
Dobré ráno všem.
Chtěl bych vám moc poděkovat
za tuto příležitost hrát za nejlepší tým na světě.
Muchas gracias.
Pamatuju si, že to pro mě bylo strašně těžké říct:
„Ano, chci odejít.“
Protože jsem byl v Liverpoolu celý život,
ale přišlo mi, že bych měl.
Real Madrid byl nejúspěšnější tým v Evropě
a myslím, že většina lidí
by se nechala zlákat na tu možnost vyhrát nějaké ty trofeje.
Fanoušci na Anfieldu se právě dozvěděli o odchodu Michaela Owena.
Je to konec jedné éry.
Posledních 13 let hvězda Michaela Owena jasně zářila
na této nejslavnější fotbalové adrese.
Co budeme dělat?
Říkám si, že na to nemáme.
Zdá se, že míříme dolů.
Bude to velká rána
pro fanoušky Liverpoolu a pro nyní už bývalé spoluhráče Michaela Owena.
Cítil jsem se frustrovaný a deprimovaný.
Zčásti jsem to chápal, ale zároveň mě to štvalo,
protože mi došlo, že odchodem Michaela budu dál, než jsem chtěl být.
Chtěl jsem vyhrávat, aby se Liverpoolu dařilo, jako když jsem vyrůstal.
Byl jsem rošťák bydlící v sociálním bytě.
Od dvou, tří, čtyř let jsem se potloukal a kopal do všeho kulatého, co jsem našel.
Do srolovaných ponožek, ovoce...
Domů jsem se vracel od škváry a od krve.
Do školy jsem chodil jako fotbalista.
Pořád jsem mluvil jenom o fotbalistech.
A byla to fakt vážná a děsivá posedlost liverpoolským fotbalovým týmem.
Na Anfield jsem poprvé šel v šesti nebo v sedmi.
To se prostě nedá popsat. Je to úžasné. Je to prostě báječné!
Cítit tu lásku a vášeň.
Letí na Rushe!
Je to jako droga. Je to dobrý. Tehdy mě to chytlo.
A tady ji máme, největší trofej sezony, kterou drží angličtí šampioni, Liverpool.
Ten odkaz evropských pohárů.
Snil jsem o tom, že tu trofej taky vyhraju.
Ale když máte pocit, že to není možné...
je to frustrující.
Ten tým neměl na to vyhrát Ligu mistrů.
Nebyl konkurenceschopný na domácí úrovni.
Byl tomu na hony vzdálený. Proto Michael Owen odešel z Liverpoolu.
ČERVENEC 2004 DESET MĚSÍCŮ PŘED ISTANBULEM
Usazení nejistě a plní zvědavosti.
Fanoušci Liverpoolu používají cokoli aby zahlédli svůj tým,
který se poprvé sešel před novou sezonou.
Na začátku roku 2004 mi začínal posledního rok mé smlouvy.
Liverpool byl láskou mého života.
Chtěl jsem tam zůstat, jak dlouho to jen půjde.
Fotí tu někdo?
Potřebuju pak tu fotku na Instagram.
V sezoně 2004/2005 mi bylo 31 let.
Byl jsem v Liverpoolu třetím rokem.
Občas jsem ale míval problémy se soustředěním.
Dudkovi to vypadlo! A Forlan míč poslal do brány! Velká chyba.
Nenáviděl jsem se za to.
V novinách jsem pořád četl,
že si trenér určitě přivede nového brankáře.
NOVÝ BRANKÁŘ HLAVNÍ PRIORITOU
Doufám, že mi bude rozumět i přes ten francouzský přízvuk.
Byl jsem v Liverpoolu dlouho,
ale pendloval jsem mezi základem a lavičkou. Moc jsem toho neodehrál.
Ale když přišel Rafa, všichni začínali na stejném místě.
Tak jsem si řekl, že bych mohl dostat příležitost hrát.
Byl jsem součástí Liverpoolu 13 let.
Poslali mě na hostování,
ale najednou přišel nový trenér a já doufal, že dostanu
šanci hrát a ukázat, co umím.
Byl jsem poměrně neznámý hráč.
Hrál jsem čtyřikrát za béčko a dal deset gólů.
Ale šuškalo se, že Rafa Benítez pár zápasů béčka viděl.
Tak jsem si říkal, že jestli je viděl, mám šanci si letos zahrát.
Když přijde nový trenér,
nechcete mu dát možnost si vás nevybrat.
Zvlášť když chcete prodloužit smlouvu a už vám nezbývá moc dobrých let.
Didi Hamann byl můj dobrý kamarád.
Rafa očekával stereotyp disciplinovaného Němce,
ale on byl pravým opakem.
Jo, občas jsem si zakouřil a občas jsem si dal pivo.
Vykouřil jsem tak deset denně, protože jsem cítil, že to potřebuju.
Nemyslím, že to mělo vliv na mou fyzičku, protože kdybych ten pocit měl,
přestal bych s tím.
Jednoduše.
Kdy Didi Hamann ráno přišel a pil vodu,
bylo to znamení, že noc předtím trošku popil.
Pamatuju si na náš první tah s Didim.
Byl v týmu asi teprve týden.
Bavili jsme se, když byl čas jít, nešlo sehnat taxi.
Didi řekl, že toho taxíka sežene.
A já se ptal, jak to udělá?
A on si prostě lehnul doprostřed silnice.
Řekl jsem mu, že si lehnu na silnici, jinak nikdo nezastaví.
Nemůžete sehnat taxíka, ale musíte jet domů
a druhý den máte trénink.
Posadili jsme ho do taxíku.
Už odjížděl, stáhl okénko, vystrčil z něj hlavu a volal: „Kde bydlím?“
To netuším, kámo. Vyrážím.
Snad si ten nový trenér dokáže zřídit pořádek a dostane z nich...
i něco navíc.
Myslím, že Rafovi při pohledu na tým došlo, že to nemá rychlé řešení.
Při podpisu smlouvy v Liverpoolu mi řekli, že musíme hrát s nejlepšími v Evropě.
Jenže hned od prvního dne
jsem viděl, že nemáme jedenáct špičkových hráčů
a nemáme nejlepší možný tým,
a tak s nimi musíme soupeřit jinak.
Trénovat pod Rafou bylo trošku zvláštní.
Neměli jsme míč
a po celém hřišti byly jen kužely.
A Rafa říkal: „Tak míč je u kuželu A,
míč je u kuželu D, míč je na kuželu F.“
A my všichni museli běhat tam, kde měl být.
Bylo to úplně jiné, než na co jsem byl zvyklý. Přišlo mi to strašně řízené.
A pak se koukal na všechny hráče a říkal:
„Musíš být o dva metry výš. Musíš být o metr víc vpravo.
O dva metry víc uvnitř.“
Viděl nás jako pěšáky na šachovnici nebo jako čísla.
Bylo nezvyklé pracovat s někým, kdo měl tak velký smysl pro detail.
A my všichni si říkali: „Kruci, proč to děláme?“
Jsem docela perfekcionista, takže rád zacházím do detailů.
Rád věci analyzuji.
Jen o centimetr výš nebo níž,
to je občas rozdíl mezi úspěchem a porážkou.
Takhle jsem to měl v životě vždycky.
Když jsem byl malý,
dal mi tatínek zápisník,
protože jsem nad vším dlouze uvažoval
a neustále o věcech přemýšlel.
A já si do toho zápisníku zapisoval každou sestavu
každého zápasu mého školního týmu.
Zapisoval jsem si statistiky jako třeba góly,
průměry, střely na branku.
Začal jsem analyzovat pohyby a různé údaje ze zápasu.
A to aniž bych tušil, že mám takové vnímání fotbalu.
Pak jsem to předával hráčům,
aby se všichni zlepšili a s nimi i celý tým.
Detaily dělají rozdíly.
Když na tohle myslíte, zdokonalíte svou hru.
Nechť hry započnou.
Vítejte u Gillette Soccer Saturday v první den nové sezony,
po jedné z nejdramatičtějších letních přestávek.
Vidím se vedle Stevieho G.
Myslím, že je fér říct, že začátek té sezony pod Rafou Benítezem
byl trochu zlý sen.
Dobrá otočka, nabral rychlost, to tam musí skončit. A ano.
Bolton Wanderers vedou jedna nula!
Giggs kope a zase Silvestre!
Možná právě začíná liverpoolská španělská inkvizice.
Nejhorší možný začátek.
Přesně tohle jsme nechtěli.
Další hrozný výkon, co postrádal kvalitu a nápady,
ale hlavně se mu nedostávala bojovnost.
Alonso ztratil míč a má ho Downing!
Ten zápas si pamatuju.
Middlesborough jde zase dopředu. Hasselbaink. Našel Zendena!
To bylo fakt špatné.
Fanoušci Liverpoolu odcházejí před koncem zápasu. Mají toho dost.
Mají na sobě ten dres, ale proboha, hrajte za něj.
Tady je Cole... A propašoval míč do brány.
Není v tom vášeň ani zápal, těžko se na to dívá.
Benítez se musí vzpamatovat.
Crouch je sám. Na vzdálenější tyč. Je tam!
Dokonce i Crouchy nám dal gól.
Tak hrozné to bylo.
Wright-Phillips odkopává.
Carragher ho tečuje, teď je to na Dudkovi. Anelka!
Děs.
Další noční můra, na kterou musí brankář Liverpoolu Dudek zapomenout.
Dudek tam jen zabírá místo a prostě na to nemá.
Tahle sezona byla tou nejtěžší v mé kariéře.
Chaplow.
Bože, to je tenhle.
To je vlastní gól!
Djimi Traoré si komicky kopl míč do brány.
Co se Traorému asi honilo hlavou?
Na obránce to bylo skvělé zakončení.
Burnley zaznamenalo svůj první gól proti Liverpoolu v FA Cupu za 36 let.
Nemůžu uvěřit, jak zle jsme hráli. Liverpool byl naprosto otřesný.
I v Evropě jsme hráli mizerně.
Fakt mizerně.
Liverpool je v maléru.
To byl ale gól!
Všichni, co včera hráli, tam jen zabírali místo.
Říkali jsme si, že horší to už být nemůže.
Saviola!
Fanoušci Liverpoolu mají od evropských soutěží očekávání.
Cítila jsem všechny ty emoce. Zbyteční, k ničemu, ne dost dobří.
Žádné body, takže osud Liverpoolu v Evropě visí na vlásku.
Mají ještě jednu šanci, až Olympiacos přijede za pár týdnu na Anfield.
Bývaly časy, kdy jsme si říkali, jestli ještě někdy budeme významný klub?
LISTOPAD 2004 ŠEST MĚSÍCŮ PŘED ISTANBULEM
Nepamatuji si, že bych je viděl hrát tak špatně.
Není v tom vášeň, touha. Je to na nic.
Fakt mi moc záleží na Liverpoolu, opravdu hodně.
Bolí to. Je to opravdická fyzická bolest.
Když se nedaří, může to být psychicky náročné.
Ve městě byly cítit ty emoce.
Bože, můžeme ukázat trochu zápalu a odhodlání?
Máme emotivní kluby. Je to emotivní město.
A lidé v něm jsou emotivní.
Měl by se omluvit fanouškům, co tam včera večer byli.
Tým nehraje ten fotbal, jaký Liverpool obvykle hrával.
Žádná bojovnost, žádná duše, žádný zápal.
Když jsem přišel trénovat do Liverpoolu,
panovala tu kultura založená na emocích.
Fotbal ale potřebuje víc.
Pokud jste moc emotivní, nenajdete cestu k úspěchu.
Stratego!
Tohle je Stratego. Skvělá strategická hra pro dva od Miltona Bradleyho.
Rychlá, snadná a ohromně...
Když jsem byl malý, otec mi dal hru Stratego.
Ve Španělsku se tehdy nic jiného nehrálo.
V létě jsme jeli do hor poblíž Madridu.
Pořádali jsme soutěže mezi kamarády.
Měl jsem spolužáka, který v ní byl velmi dobrý.
A jednou jsem prohrál a byl jsem moc rozrušený.
Doma jsem pak plakal ve svém pokoji.
Porážka vás naučí mnohem víc než vítězství.
A mně začalo docházet,
že je důležitější hrát hlavou než srdcem.
Už jsem neprohrál.
Musíte naučit hráče,
že musí hrát hlavou a nejen srdcem.
Moje celá hra byla založená na emocích.
Vášeň, touha, odhodlání.
Pro náš znak, pro toho ptáka, pro rodinu.
Bylo to ve mně
a přišlo mi, že mě chce předělat a změnit mě.
Nikdy nebude spokojený.
Rád mám na hráče velké nároky.
To mi přijde klíčové.
S tím přichází úspěch.
Přišlo mi, že si mě neváží, že mi nevěří a nechce mě.
Vždycky jsem dával jasně najevo, že chci hrát za Liverpool a nikde jinde.
Když jsem ale cítil ty pochyby a odtažitost...
a byl jsem v týmu, u kterého nemáte dojem, že můžete hrát na nejvyšší úrovni,
tak začnete váhat.
Jméno Gerrarda se skloňuje v souvislosti s odchodem z domovského klubu.
Pokud ztratí hráče jako Gerrard, už nebudou patřit mezi velké kluby.
Z jeho pohledu...
pokud chce patřit mezi světovou špičku,
musí být v týmu na nejvyšší úrovni, což není Liverpool.
Gerrard chce hrát pravidelně na světové úrovni,
což znamená hrát Ligu mistrů a její finále.
PROSINEC 2004 PĚT MĚSÍCŮ PŘED ISTANBULEM
Zanedlouho začne zápas Ligy mistrů, který Liverpool prostě musí vyhrát.
Postup si zajistí jen výhrou proti řeckému Olympiacosu na Anfieldu.
V Liverpoolu zažívají krušné časy.
Jsou sedmí v lize, nedávají góly.
Dnes je ale budou potřebovat. Hrají o svůj život v Lize mistrů.
Byl to velký zápas.
Jediné, co nás ještě hnalo kupředu
byla Liga mistrů.
Liverpool už prohrál s Olympiacosem v Řecku.
Jsou třetí ve své skupině.
Ani samotné vítězství jim nemusí zaručit postup do osmifinále.
Potřebují s přehledem vyhrát.
Museli jsme vyhrát o dva góly.
Výhra nestačila.
A před zápasem se objevily titulky...
CHCI TROFEJE, JINAK JDU
...které ten tlak jen zvýšily.
GERRO: ÚSPĚCH, NEBO SKONČÍM
Nebyl jsem moc spokojený s vývojem v klubu za poslední dva roky
a poprvé ve své kariéře jsem přemýšlel
o možnosti, že bych odešel.
Rád hraju Ligu mistrů, ale to i ostatní.
A uvědomujeme si, jak je to pro klub důležité a stejně tak i pro nás.
Chci jednoduše hrát Ligu mistrů.
Vše je připraveno na úvodní hvizd tohoto zápasu Ligy mistrů.
Je velmi důležitý pro Liverpool, který musí vyhrát.
Úspěch v evropských soutěžích znamená pro fanoušky moc.
Je to součástí dědictví, součástí duše tohoto klubu.
Rafa Benítez se rozhodl vyměnit brankáře.
Jerzy Dudek je v tento pro Liverpool klíčový večer jen na lavičce.
Bylo velmi těžké přijmout, že v tom zápase nenastoupím v základu.
Bylo pro mě moc důležité, abych byl jednička.
Bylo to v mé DNA.
Psychicky mě to hodně poznamenalo.
Plán byl začít dobře a dostat tak fanoušky do varu.
Dostávat se dopředu.
Rivaldo.
Ale pak z ničeho nic...
Pořád Rivaldo. Pořád Rivaldo!
Tohle vypadá jako dělané pro Rivaldovu brazilskou genialitu.
A je to. Přízemní střela, Kirkland nereaguje. Doplachtila do brány.
To je pohroma pro Liverpool.
A Liverpool teď bude muset dát alespoň tři góly.
Hvizd oznámil konec prvního poločasu a Liverpoolu nic nevychází.
V tu chvíli...
mi hlavou problesklo, že Steven Gerrard odchází.
Liverpool teď bude muset vyvinout ohromné úsilí.
Když jde něco špatně,
když jsou hráči sklíčení a smíření s osudem,
musíte jim nabídnout řešení.
Stratego, strategická hra od Miltona Bradleyho.
Rafa Benítez se nikdy nebál dělat změny.
Jeho dnešní změny byly ovšem překvapivé.
Mladíci Sinama Pongolle a Neil Mellor.
Myslíte, že to jsou ti, kteří dokáží zvrátit vývoj?
Ne, to ani ne.
Když jste mladý hráč, tak nejde necítit tu nervozitu.
Museli jsme dát tři góly.
Hvizd oznámil začátek druhého poločasu.
Nic nehraje ve prospěch Liverpoolu.
Bude to chtít obrovské úsilí.
Sinama Pongolle to stáčí na střed.
Má stále míč, ale jeho přihrávka si Kewella nenašla.
Každé střídání je risk.
Gerrard.
Krásná přihrávka.
Fanouškům se nelíbí, že Mellor skončil na zemi.
Když to vyjde, jste génius. Když ne, udělal jste chybu.
Přirozeně máte pochyby,
protože jsme neměli žádný neuvěřitelný tým.
Říkáte si, jestli má tento tým na to dát tolik gólů? Potřebovali jsme tři.
Kewell obehrál obránce. a prošel do pokutového území.
Kewell posílá míč. Sinama Pongolle dává gól!
Přesně tohle hráči i celý Anfield chtěli.
Je to 1:1.
Potřebují další dva dát a žádný nedostat.
To je šance. Carragher padá. Penalta nebude.
Pongolle centruje. Gólová šance. Finnan hlavičkuje.
A míč zajel do brány. Liverpool dává gól.
A dal ho Neil Mellor.
Ale může to být k ničemu. Musíme dát ještě gól.
Zbývá deset minut.
Útoky se valily jeden za druhým.
Všichni tu na Anfieldu jsou nervózní.
Emoce ze mě doslova sálaly.
U každého protiútoku, při každé přihrávce vpřed
jste slyšeli řev fanoušků.
Tehdy cítíte, jak vás táhnou.
To je kouzelný pocit.
Carragher.
Moje hra...
byla o lásce.
Byla o vášni.
Gerrard!
To byla nádhera!
To byla ale trefa, synku! To byla parádní střela!
Prostě úžasné! Byla to neskutečná rána z dálky!
Paráda!
Liverpool Olympiacos, 3:1.
Steven Gerrard.
Bez něj si Liverpool nejde představit.
Bude místo v osmifinále stačit, aby ho přesvědčili, aby zůstal?
Co pro něj dnešní večer znamená vzhledem k dilematu jít, nebo ne?
Nemyslím, že by stačil jeden večer, kdy se na Anfieldu hraje fotbal.
Steven Gerrard je kapitánem a inspirací Liverpoolu.
Ale jak dlouho ještě?
Svými nedávnými výkony v Liverpoolu upoutal pozornost
nejbohatšího fotbalového klubu, Chelsea.
V CHELSEA SI POLEPŠÍ
V novinách dnes píší, že kapitán Liverpoolu
je připravený přestoupit do Chelsea s platem 125 000 liber týdně.
Je to tým, který koupil Abramovič.
Lampard střílí! A Lampard dává gól!
Talent za 76 milionů liber míří do západního Londýna.
José Mourinho posunul Chelsea na jinou úroveň.
Myslím, že jsem výjimečný.
Byl to tým, o kterém v Evropě mluvili všichni.
A chtěli si koupit ty nejlepší hráče v Anglii a Evropě.
A Stevie byl oboje.
CHCEME GERRA
Chelsea prahne vždycky jen po předních příčkách.
Steven je fantastický hráč a vede si dobře.
Volali mi z Chelsea. Volali i mému agentovi.
Volal mi Mourinho, tou dobou nejlepší trenér,
a nabízel mi šílenou smlouvu, ze které šla hlava kolem.
Chelsea utrácela celé jmění.
Úspěch tam byl zaručený.
Všichni teď čekají, že vyhrají Ligu mistrů.
Myslíte, že Gerrard odejde?
Pokud je ta částka 150 000 liber týdně pravdivá,
je pro hráče nesmírně těžké říct:
„Neodejdu z tohoto klubu do tohohle.“
Nemůžu dát k ledu svůj vztah s Liverpoolem a svoje pocity, to nejde.
STEVIE ZAČÍNÁ MODRAT
Ale chcete být co nejúspěšnější.
Takže když za mnou přišli,
nevěděl jsem, kam dál.
Fanoušci jsou bláhoví, pokud si myslí, že neodejde do Chelsea.
Fandím Liverpoolu 25 let. Stevene Gerrarde, jestli posloucháš,
jsi kapitán našeho skvělého klubu, narodil ses tu,
jestli odejdeš, bude to pěkná ostuda, kamaráde.
Psychicky jsem na tom byl zle. Měl jsem hlavu jako balón.
Před tréninkovým zázemím Liverpoolu se sešli fanoušci s prosbou.
Stevie potřeboval, aby ho někdo objal.
Zeptal se ho, jak mu je a řekl mu, jak je skvělý.
Ale to by Rafa Benítez nikdy neudělal. Vůbec neprojevuje emoce.
Když jste trenér
a váš nejlepší hráč přemýšlí o odchodu,
musíte se snažit pochopit důvod proč a pak ho přesvědčit,
že by se něco dalo dělat jinak.
Nejsem člověk, co by dával své emoce příliš najevo.
Takže jsem toho mohl docílit jen tím...
že budu pracovat tvrději.
Natáčíme si všechny zápasy.
A analyzujeme, co se na hřišti dělo.
Chceme toho hodně napravit.
Fotbal je emocionální sport.
Ale jako trenér se vždy musíte soustředit na svou práci.
A neplýtvat moc energií na to, co se děje okolo vás.
Rafa byl fanatik. Ráno, v poledne i večer mluvil o taktice, hře a hráčích.
Kdykoli jsem mluvil s Rafou, vždy to bylo jen o fotbale.
Tak kdo tu něco ví o fotbalu?
Můžeme to vzít ven?
Fotbal, fotbal, fotbal.
Dva útočníci, dva obránci.
Kde je mezera? Jeden na jednoho musíte být tak. Pozice těla.
- Skoro jako by neznal nic jiného. - Běž!
- Ubráníš ho? - Dobře!
- Ne. - Protože tě blokuju.
Můžete na něj narazit na chodbě nebo v kuchyni, ať už je kolem vás cokoli,
on mluví o fotbale a něco přesouvá do formace.
Kolik jich máme? Dos, cuatro, seis...
A tihle hráči mají větší svobodu pohybu.
- Posedlý? - Jo, je hrozně posedlý.
Měli mě za blázna.
Ale já věděl,
že můj způsob práce a moje postupy
mě dovedly k úspěchu.
Benítez neustále dává pokyny.
Parádní přihrávka, není to offside. Gól.
Hamann.
A je to gól.
Začali jsme něco budovat. Začali jsme si na trenéra zvykat.
Mám tu poznámky o každém herním systému, co jsem dělal.
Tehdy mi bylo 19 let.
Všechny moje tréninky.
Je tu znovu Gerrard. García! Liverpool dává gól!
Jeho myšlení o fotbale nám všem začalo docházet.
A Liverpool si zahraje i poslední den Ligy mistrů UEFA.
Co uděláte s hráči, kteří vám nevěří?
Musíte je přimět věřit.
Přišlo mi, že jsme na správné cestě.
Luis García zkouší štěstí. To byl ale gól!
To je gól, to je večer.
Jeden z nejvyspělejších a nejlepších výkonů
anglického týmu v Lize mistrů, který jsem za mnoho let viděl.
A když se výkony zlepšují,
hráči víc a víc věří, že můžeme dosáhnout něčeho velkého.
Už zbývá jen pár sekund. Udržte to, kluci.
Je po všem! Liverpool je v semifinále Ligy mistrů.
Liverpool podal neskutečný výkon. Stěží si teď uvědomují, čeho dosáhli.
Jako všichni fanoušci jsem si v koutku duše říkal,
že tato sezona je moc důležitá, abychom měli šanci si udržet kapitána.
KVĚTEN 2005 TŘI TÝDNY PŘED ISTANBULEM
V Lize mistrů se chystá anglické semifinále Liverpoolu s Chelsea.
Ale ne.
Mistrem ligy se stává Chelsea.
Anglická Barclays Premier League nikdy neměla zaslouženějšího mistra.
Chelsea byl nejlepší tým v zemi.
Nemohli mít lepší sezonu.
Mistři!
Mistři! Olé, olé, olé!
Mělo to ale ještě další rozměr,
protože se poslední půl rok snažili koupit našeho kapitána
a nijak se tím netajili.
CHELSEA NADÁLE USILUJE O GERRARDA
Chelsea byla arogantní.
Měli Abramovičovy peníze, superhvězdy z celého světa
a měli namyšleného Mourinha
a v podstatě se předváděli.
Je dobré být v semifinále.
Mám štěstí. V životě jsem neprohrál jediné semifinále.
Přišel jsem sem se svým egem...
velkým!
A teď je ještě větší.
SEMIFINÁLE LIGY MISTRŮ
První utkání tohoto semifinále nám nic nenapovědělo.
O finalistovi se dnes rozhodne na Anfieldu.
Reds jsou outsidery proti hvězdné Chelsea,
která už tým Rafy Beníteze porazila tuto sezonu třikrát.
Pro klub to byl velký zápas,
byl velký pro nás jako tým, ale i pro mě.
Byl jsem propojený s Chelsea skrze rozhovory s Mourinhem.
Protože jsem věděl, že fanoušci nejsou nadšení. Chtěl jsem být na straně vítězů.
Semifinále je ten nejhorší zápas, co můžete prohrát.
Ve tváři všech je vidět napětí.
Jerzy Dudek byl právě povolán zpět do základní sestavy Liverpoolu.
Rafa za mnou přišel a řekl:
„Jerzy, jdeš zpátky do hry.“
Řekl jsem si: „Jsi připravený.“
Bylo cítit napětí.
Všichni to cítili. Rafa to cítil, hráči i fanoušci.
Rafa se soustředil na Mourinha.
Chtěl ho porazit víc než kohokoli jiného.
Chtěl jste osobně porazit Josého?
Já jsem chtěl jen vyhrát.
Chtěl jsem vyhrát pro Liverpool.
A taky proto, že šlo o Chelsea,
kde byl trenérem Mourinho,
měl jsem o motivaci navíc.
V dnešním zápase jde o všechno.
Do finále Ligy mistrů postoupí buď Liverpool, anebo Chelsea.
Vřelo to tam, byla to směs všemožných emocí.
Nešlo jen o to zabojovat za Liverpool, ale i zastavit Chelsea.
Cítíte tu atmosféru.
Ale musíte být trpěliví.
Riise.
Gerrard má prostor. Posílá míč Barošovi.
Byl míč za čárou?
Gól!
Byl to gól?
To nevím, ale vlastně doufám, že nebyl.
Protože jim to jde pod kůži.
Ale byl to gól?
Velmi, velmi těsné.
Faktem je, že gól byl uznán. Tak to je.
Teď kope Lampard. Dobrý zákrok Dudka.
A všichni přesně věděli, co mají dělat.
Hrát tímhle, ne tímhle.
Skvělý Gerrardův zákrok.
Byli jsme dobře organizovaní.
Skvěle se s tím vypořádal Jamie Carragher.
Přišlo mi, že vše, na čem jsme pracovali, do sebe zapadlo.
Liverpool je jen krůček od postupu do finále Ligy mistrů.
Teď už můžou jen z plna hrdla zpívat a táhnout svůj tým fanděním.
Nastal čas, aby si Liverpool zahrál v dalším finále evropských pohárů.
Rafa Benítez a jeho tým se dokázali vrátit o několik let zpět.
Je to jako za starých časů.
I když měli peníze, hráče a Josého Mourinha,
neměli naši historii.
Město.
Anfield.
Steven Gerrard, bude vůbec uvažovat
o odchodu z klubu, který se právě probojoval do finále Ligy mistrů?
Klub, který má v krvi.
Sbohem, Mourinho!
Rafa, Rafael! Rafa, Rafael! Rafael Benítez!
Po konci zápasu zavládlo nadšení.
protože jsme nemohli uvěřit tomu, co se právě stalo.
Všichni šli do města, všichni byli venku.
A asistent Rafy Beníteze řekl:
„Pokud se dneska někdo vrátí před čtvrtou ráno, dostane pokutu.“
Rafa předstíral, že o ničem takovém neví,
že s tím přišel jen asistent, ale Rafa Benítez určitě moc dobře věděl,
že se nikdo z nás před čtvrtou ráno nevrátil.
Cestovní kanceláře po celém městě
se zoufale snaží fanouškům najít volné letenky na finále do Istanbulu.
Konečně jsme dorazili na letiště Johna Lennona.
Očekává se, že na finále Ligy mistrů v Istanbulu dorazí na 30 000 fanoušků.
Jejich tým se utká s oblíbeným AC Milán.
Bude to největší zápas jejich týmu za 20 let.
Tohle je nejlepší.
Pátí v lize a můžeme být mistry Evropy.
Neuvěřitelné.
A Liverpool popáté zvedne pohár nad hlavu!
Do toho, Reds.
Další zástup sebejistých fanoušků prochází terminálem
v rámci nejrušnější události na letišti za jeho 72letou historii.
Už tam chci být, nemůžu se dočkat. Zvedneme pohár.
Tenhle tým je stavěný pro evropské pohárové soutěže.
Žádný britský klub to tak nemá. Snad to dnes vybojujeme.
- Když Svatí - Když Svatí
pochodují.
Je to ten nejlepší pocit, mít tohle v ruce.
Lístek na finále Ligy mistrů. Istanbul.
Rafa Benítez!
Pro příznivce Reds to není otázka toho, jak se sem dostanete, prostě dorazte.
Letadly, vlaky, tramvajemi, autobusy... A třeba i zvláštním taxíkem.
Ulice Istanbulu se začínají zaplňovat lidmi.
V celém městě nezbývá v hotelech jediná volná postel.
To je úžasné! Nejlepší.
Fanoušci se vydali na pouť, aby viděli svůj tým hrát v Turecku.
Doufají, že jejich hrdinové zvítězí.
Do toho, to dáte.
Čím víc se zápas blížil,
tím víc jsem se přesvědčoval, že vyhrajeme.
Ale pak jsem si uvědomil,
že hrajeme s nejlepším týmem světa. S AC Milán.
Když si pročtete jejich soupisku, musíte se smát.
Protože to jsou neskutečné osobnosti.
Jméno za jménem.
Mají Ancelottiho, nejlepšího trenéra Ligy mistrů všech dob.
Maldiniho, jednoho z nejlepších obránců, co kdy svět viděl.
Vůbec.
Jaap Stam, lidská hora, která už Ligu mistrů vyhrála.
Clarence Seedorf, který už vyhrál Ligu mistrů se dvěma jinými kluby.
Gattuso, který vyhrál Ligu mistrů s AC Milán.
A pak měli Ševčenka, nejlepšího útočníka na světě
a tehdejší optikou nejspíš i nejlepšího fotbalistu.
Nejsou to jen světoví hráči.
Patří mezi nejlepší všech dob.
Cítíme se skvěle.
Dosáhli jsme cíle,
který jsme si na začátku sezony stanovili,
a to, že budeme tady v Istanbulu ve finále Ligy mistrů.
Víte, jak skórovat proti Liverpoolu
a jak překonat Jerzyho Dudka, polského brankáře?
Ano, víme přesně, jak na to.
Tak mi povězte jak.
Zítra to uvidíte.
Už je dávno po půlnoci,
ale na tomto náměstí jsou stále tisíce liverpoolských fanoušků.
Ať už se na hřišti stane cokoli,
zdá se, že fanoušci Liverpoolu sem dorazili, aby si to užili.
Nemůžu spát, protože...
zítra je finále Ligy mistrů.
25. KVĚTNA 2005 ČTYŘI HODINY DO FINÁLE
Nadšení tu roste.
Do největšího zápasu v Liverpoolu za posledních 20 let zbývá jen pár hodin.
Dokáže se Liverpool opět zapsat do historie?
Než jsme vyrazili na stadion,
pustil nám Rafa video.
Byl to sestřih všech vítězství Liverpoolu v Poháru mistrů ze 70. a 80. let.
Vyhráli jsme Pohár mistrů.
Zase Bruce Grobbelaar a jeho tanečky.
Minul.
Liverpool je mistrem Evropy!
Již počtvrté.
Neskutečná radost.
Merseyside jásá.
Když přijdete do týmu, v tomto případě do Liverpoolu,
tak se učíte za pochodu.
A já si začal uvědomovat, co to znamená
pro fanoušky, pro město a emoce, co za tím vším jsou.
Hodně to na vás zapůsobí.
Chcete pro to město něco udělat.
To je to zvláštní pouto.
Klub tvoří fanoušci a historie.
Když jste z Liverpoolu a okolí
a tohle vidíte, chcete se na tom podílet, chcete se toho taky účastnit.
Chcete umět dát lidem naději a víru.
Součástí naší zodpovědnosti je, aby lidé cítili hrdost.
Když to video skončilo, tak jen utrousil: „Teď je řada na nás.“
FINÁLE
Poslouchejte tu atmosféru.
Rozhodně tu dnes budou slyšet.
Když jsem se podíval nahoru, všude byl Liverpool. Moře rudé.
Šlo jen o to být naprosto soustředěný a připravit se zabojovat.
Tolik slabých chvilek a tolik kritiky, která se na mě valila,
ale teď přišla možnost tohle vše změnit.
Za chvíli to propukne.
Liverpool proti AC Milán. Finále Ligy mistrů 2005 v Istanbulu.
Je tu nejdůležitější noc mého života.
Tohle byla naše šance psát historii.
Liverpool rozehrál a bude se snažit začít dobře.
Traoré u postranní čáry, ale spoluhráčům přihrává velmi nejistě.
Na tuhle chvíli se čekalo 21 let.
Říkal jsem: „Nedělejte chyby.“
Kaká. Traoré mu zkřížil cestu.
A rozhodčí hned zkraje nařizuje přímý volný kop pro Milán.
První zkouška pro Jerzyho Dudka.
Přímý volný kop a letí do branky!
Maldini! Odehrála se možná minuta zápasu!
To je velmi bídný začátek pro Liverpool.
V týmu Liverpoolu je tak pět nebo šest hráčů,
kteří se ještě nedostali k míči a AC Milán už vede.
Nejdůležitější je nedostat další gól.
Milán na hranici vápna.
Křižná přihrávka na Ševčenka. Je to 2:0.
Utíkalo nám to
a celý svět se na to díval.
Kaká. Dopředu na Crespa.
Crespo prošel. Může zakončit! A je to 3:0!
Liverpool zažil v první půli pořádný šok.
Jsou úplně rozhození.
Při třígólovém rozdílu je po zápase.
Píšťalka oznámila konec poločasu.
Liverpool je bez šance.
Byl jsem otupělý.
Bylo vám trapně se podívat na fanoušky.
Psali jsme historii, ale ve špatném slova smyslu.
Když v poločase prohráváte 3:0,
v jakémkoli jiném zápase by se mluvilo.
Ale tehdy ne, panovalo jen ticho.
Byl jsem jako omráčený. Myslím, že jsme se všichni snažili zpracovat, co se stalo.
Styděl jsem se za svůj výkon a za výkon týmu.
Pak ale nastal rozruch.
Byly tam emoce. „Měl bys dělat tohle. Ubránit ho.“
Hádali jsme se a překřikovali:
„Je to tvoje chyba. Já dělám tohle, ty ne.“
Bylo jasné, že tým je ve stresu.
Slyšel jsem je, ale soustředil jsem se na to, co teď musím udělat.
Máme 15 minut, abychom něco změnili.
Rafa řekl Djimimu Traorému, že ho stáhne.
Řekl: „Traoré do sprchy.“
„Traoré do sprchy.“
Pro mě zápas skončil. Konec.
Byl zničený. Stáhnul ho ze životního zápasu.
Djimi šel do sprch.
Didiho Hamanna poslal se rozcvičit, protože ho měl vystřídat v poločase.
Moje první reakce byla:
„Co mám teď dělat, Rafo?“
Prohráváme 3:0 s hvězdným týmem.
Šance, že to dotáhneme, jsou v podstatě mizivé.
Ale začal jsem se rozcvičovat
a to poslední, co vidím, je, jak se Djimi vysvléká
a odchází nahý do sprchy.
Rukama jsem se opíral o zeď a myslel na to, jak jsem ze sebe zklamaný.
Věděl jsem, že jsem nezklamal jen spoluhráče, ale celý tým.
Takže jsem z toho byl psychicky rozložený.
Potom, co šel Djimi do sprch,
fyzioterapeut řekl Rafovi,
že Steve Finnan, náš obránce, je zraněný a nemůže hrát dál.
Pamatuju si, jak se Rafa zastavil.
A pak řekl: „Finnan do sprchy.“
A pak se zase Rafa zastavil.
„Traoré, ven ze sprchy.“
Rafa přišel a řekl: „Djimi, hraješ.“
A já: „Jak to myslíte?“ „No tak, honem. Vrať se, hraješ.“
Djimi se vrátil a musel si znovu obléct dres.
I Didi Hamann se vrátil.
Nikdy nezapomenu, jak jsem se vrátil a uviděl Djimiho Traorého,
který právě vešel do sprchy.
Řekl jsem: „Jdu hrát.“ A on: „Kdo jde ven?“ „To nevím.“
Neměl jsem tušení, co se děje.
Byl to trochu chaos.
Bylo to chaotické, to jo.
Rafa nám potom začal něco čmárat na tabuli.
Musíme najít řešení.
A já přemýšlel o tom, jak to řešení najít.
V takhle vypjaté situaci to chce víc než taktiku.
Slyšíte rozhodčího klepat na dveře kabiny a svolávat vás na druhý poločas.
Všechno bylo šílené. „Vraťte se.“
Dělo se to tak rychle, že jsem nestíhal vnímat.
Myslíte na všechno možné.
Pořád jsem nevěděl, co se děje.
Když jsme vycházeli, převládal strach, že by to mohlo dopadnout děsivě.
Ale nikdy nezapomenu na chvíli, kdy jsme šli tunelem a slyšeli fanoušky
zpívat „You'll Never Walk Alone“.
Pokračuj a běž dál
s naději ve svém srdci.
A nikdy nepůjdeš sám.
Znělo to jako by zpívali hymnu.
Běžně vám fanoušci nezpívají, když prohráváte 3:0.
Ale naši fanoušci zpívali „You'll Never Walk Alone.“
A nikdy nepůjdeš sám,
nikdy nepůjdeš sám...
Fanoušci nás podpořili.
Nemůžeme tam fňukat.
Dlužili jsme těm lidem, že to zkusíme.
Pokud teď Liverpool nepředvede zcela neskutečný comeback, tak nevyhrají.
Chtěli jsme jen ukázat, proč jsme tady. Být tam spolu a o něco se pokusit.
Milán zahájil druhý poločas stejně, jako skončil první, držením míče.
Dlouhý nákop dopředu. Míč má Hamann.
Příležitost od Riiseho! Gerrard hlavičkuje! Gól Stevena Gerrarda!
Gestikuluje fanouškům na tribunách. No tak, věřte!
Milán Liverpool 3:1. A možná to přinese zvrat díky Stevenu Gerrardovi.
Začalo mi docházet, že i když je důležité hrát hlavou,
nesmíte nikdy zapomenout hrát i srdcem.
Hamann je přes 20 metrů od brány. Nestřílí, ale Šmicer by mohl.
Neskutečně dlouhá střela Vladimíra Šmicera!
To se nám tady v Istanbulu mnohem více zamlouvá!
V poločase se zdálo, že jsme tu už dohráli,
ale možná to nakonec nebude Mission: Impossible.
Milán – Liverpool, 3:2.
Vědí, že máme v plánu zabojovat a nevzdáme to. Rukavice jsou dole.
Liverpoolu se daří vyhrávat souboje ve středu hřiště.
Rafa chtěl, abych víc riskoval, chtěl, abych víc běhal dopředu.
Žádný vítěz Ligy mistrů nikdy neotočil třígólový rozdíl. A dnes je 50. finále.
Cítil jsem se zase jako kluk na školním dvoře,
kde ve vás převládnou emoce. Byl jsem tam James Carragher.
Ten kluk, co si po ulicích kopal s míčem.
Pořád jsem vyrážel s míčem dopředu, což normálně nedělám.
A je tu Jamie Carragher z Liverpoolu.
Je tam Gerrard! Gerrard padá v pokutovém území a je nařízená penalta.
Kdo se té penalty ujme?
Jasnou volbou je Steven Gerrard.
Rafa každý zápas měnil střelce penalt. Bylo to divné.
Bude to Xabi Alonso.
Tolik vzpomínek a příběhů.
Rafa řekl: „Xabi, musíš se toho ujmout.“
Na profi úrovni to ale byla moje první penalta.
Třiadvacetiletý kluk, co hraje v Anglii prvním rokem a půl sezony byl zraněný.
Cítil jsem ten okamžik, význam té penalty,
ten nedostatek zkušeností.
Bylo to...
tak důležité pro...
pro klub, pro hru, pro mě, pro všechny.
Alonso může dokončit nejpozoruhodnější zvrat zápasu.
Vyrazil ho.
Jako by se zastavil čas.
Alonso je tam a doráží.
A Mission: Impossible je dovršena!
Liverpool ještě před pěti minutami prohrával 3:0!
A teď se podívejte na skóre!
Takové finále Ligy mistrů jsme ještě nikdy nezažili.
Páni!
V tu chvíli jsem si pomyslel, že je nám to možná předurčeno.
Je možné, že jsme svědky nejlepšího finále Ligy mistrů všech dob.
A zápas jde do prodloužení.
Přihrávka Serghinovi, ten ji skvěle zpracoval a letí do vápna!
Blokuje ji Carragher. Mohla se odrazit kamkoli, klidně do vlastní sítě.
AC Milán nás dostal pod ohromný tlak.
Vrhali jsme se do střel, padali do nich.
Drželi jsme se zuby nehty.
Kaká posílá míč vápnem!
A Traoré je hrdina.
Pro mě byla tahle chvíle druhou šancí, abych ukázal svůj charakter,
svou sílu a abychom zbytku světa ukázali, kdo jsme.
V prodloužení zbývají tři minuty.
Centr, hlavičku vychytal Dudek! Další skvělý zákrok Dudka!
Jak to dokázal vyškrábnout?
Byly to sekundy, milisekundy.
Říkal jsem si: „Jak jsem tohle chytil?“
Neuvěřitelný zákrok polského brankáře.
A všechna ta kritika, co se snášela... Na tuhle chvíli jsem čekal až do konce.
A bude penaltový rozstřel.
Neuvěřitelný fotbalový zápas.
Jamie Carragher lomcuje s Jerzym Dudkem.
Začal do mě strkat:
„No tak, Jerzy.“
Začal křičet.
Rozhoď je. Musíme to dokázat.
Tohle už nikdy nezažijeme. Vzpomeň si na rok 1984.
Vzpomeň si na Grobbelaara. Rozhoď je.
Když zavřu oči, pamatuju si to dodnes.
Pamatuju si, jak má ten zelený dres a červené trenýrky
a snaží se rozptýlit protihráče.
Přestřelil.
Udělej, co můžeš. Cokoli.
Řekl jsem si: „Dobře, Bruce měl nohy jako špagety. Trochu se hýbal.
Dobře, možná bych taky něco mohl udělat.“
Dudek proti Serginhovi.
A ten minul.
Nejlepší možný začátek pro Liverpool.
Za Liverpool půjde jako první kopat Didi Hamann.
Rafa přišel a řekl mi: „Půjdeš první.“
Benítez věděl o penaltách úplně všechno.
Řekl mi, že mám o 91 % větší šanci to dát,
když míč kopnu doleva nad úroveň boků.
Hamann zkusí získat Liverpoolu výhodu.
Povedlo se! A Liverpool je teď na koni.
Dudek mává oběma rukama na Pirla.
Pirlo se rozebíhá a Dudek jeho ránu chytá!
A už letí.
Dida si vybral, ale skočil na špatnou stranu. Liverpool vede 2:0.
Tomasson.
Proměnil.
John Arne Riise.
Ale Dida to vyrazil.
Takže Milán je zpátky ve hře.
Kaká by mohl vyrovnat.
Kaká poslal důraznou střelu.
Šmicer si bere předlouhý rozběh.
A kope.
A míč zaplul do brány!
Liverpool vede 3:2 na penalty.
Jestli teď Milán nedá, Liverpool získá trofej.
Momentálně nejlepším střelcem Evropy je Andrij Ševčenko. Hned chce míč.
Pokud penaltu nepromění,
Liverpool navzdory všemu vyhraje Ligu mistrů.
Když šlo o statistiky, byl Rafa nejlepší.
Měli jsme kódy.
Branku měl rozdělenou na šest sektorů.
A tak nám předával informaci.
„Andrij Ševčenko rád kope na jedničku a čtyřku.“
Ševčenko!
Dudek to vyrazil!
Liverpool vyhrál!
A navzdory všemu,
tým, co v poločase prohrával 3:0...
Liverpool vyhrál Ligu mistrů!
Pokračuj a běž dál s nadějí ve svém srdci.
Tohle je paráda.
Noc, na kterou nikdy nezapomenou.
Liverpool je šampiónem Evropy.
Neuvěřitelné.
Nikdy se tu neodehrál tak dramatický fotbalový příběh
a tohle je prostě neuvěřitelné.
Úžasné.
Liverpool
2005!
Pro mě už fotbal nemůže být lepší.
Bylo to něco, čemu jste nevěřili, že se někdy stane.
Překonalo to mé nejdivočejší sny.
Štípněte mě, probuďte mě.
- Pohár je zpátky doma, kam patří! - Jo!
Prošel jsem si spoustou špatných chvilek,
ale když se ohlédnete, byla to úžasná cesta, které jsem byl součástí.
Byla to úžasná doba.
Cítíte se naplněni tím, co jste dosáhli.
Co to pro fanoušky a město znamená.
Cítím se jako ve snu.
Teď jste součástí historie Liverpoolu, a to je...
skvělý pocit a velká pocta.
Dokázali jsme, že není konec, dokud není konec.
Vidět, jak moc to pro lidi znamená,
na to nikdy nezapomenu.
Byla to těžká cesta
plná emocí...
Ale pravdou je, že jsem jedním z nich.
Měl jsem to štěstí, že jsem tam mohl být.
O tomhle sníte jako kluk.
Chtěl jsem být součástí něčeho, za čím se lidé budou roky ohlížet.
A zažil jsem ten sen.
Není to tak, že bych necítil emoce.
Jen je těžké je vyjádřit,
protože jich je tolik.
Cítíte hrdost, zadostiučinění.
Cítíte se výjimečně.
Když si teď vzpomenu na Rafu, je to nejlepší trenér, který mě vedl.
Tehdy jsem si to nemyslel,
ale když se teď ohlédnu za svou kariérou a za tím, kdo mě posunul,
Rafa Benítez v tom sehrál obří roli.
Když se podíváte do historie,
byli v tomhle klubu lepší hráči, týmy, trenéři...
ale v historii Liverpoolu byste nenašli
významnější moment než Istanbul.
Překlad titulků: Kateřina Richard