Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
NEISPRIČANE PRIČE
- Vidite li išta? - Da.
- Spremamo se za snimanje. - Što vidite?
Finale Lige prvaka, Istanbul.
2005. godina.
Krećemo ovdje.
Liverpool protiv Milana.
Nervozan sam dok gledam ovo.
Nitko Liverpoolu nije davao šansu na početku ove kampanje.
Da mi je netko rekao
da ćemo biti u finalu Lige prvaka,
mislio bih da je luđak.
Bili smo prosječna ekipa.
Ali bili smo na čarobnom putovanju koje nismo očekivali,
i odjednom smo bili u Istanbulu.
Liverpool je na pragu povijesti,
ali protiv Milana prepunog nogometnih zvijezda.
Opa. S time se suočavamo.
Svi su igrači bili svjetske klase.
Slušajte ovu atmosferu.
Pobrinut će se da ih čuju večeras.
Osjećali smo očekivanja navijača Liverpoola.
Postojala je ta težina cijelog grada
koji je čekao finale tako dugo.
Večeras je prilika da nadoknade izgubljeno vrijeme.
Dvadeset i jedna godina čekanja ovog velikog trofeja.
Što se više približavate početku,
to više vjerujete da možete pobijediti.
Znali smo da je ovo naša prilika da ispišemo povijest.
I ušla je!
Dva-nula, Milan!
I tri-nula!
Najveća utakmica tvog života
pretvara se
u najveću noćnu moru.
Ovo bi mogao biti najteži poraz u finalu Lige prvaka.
Nadigrani su. Potpuno nadigrani.
Tri-nula, gotovo je.
Zvižduk za poluvrijeme.
Nikad se nisam osjećao gore kao nogometaš.
Htjeli smo stvoriti povijest iz pogrešnih razloga.
Ovo je užasno za Liverpool.
Ne znaju gdje su im glave.
Ovo je vrlo, vrlo sramotno.
Moraju ući u tu svlačionicu i sabrati se.
Nema šanse za Liverpool.
Liverpool treba čudo.
Od te noći,
ne mogu ići nikamo na svijetu
da me netko ne pita što je bilo na poluvremenu.
Uvijek me pitaju, „Što je bilo na poluvremenu?”
Još uvijek pokušavam shvatiti.
Misliš da si vidio sve.
Ono što primjećujem u dokumentarnim filmovima,
kad je sve tiho, snima se i to isto ubace.
Dok čekaju prvo pitanje.
BRANIČ LIVERPOOLA
Zamišljeni.
Reci nam nekoliko riječi, Jamie.
Liverpool, Istanbul, AC Milan, Netflix, hit.
Odlično. Prodao si ga na kraju.
Odakle bi započeo ovu priču, Jamie?
Za mene,
priča počinje daleko od Liverpoola,
u ljeto 2004.,
u Portugalu.
LIPANJ 2004. GODINU DANA PRIJE ISTANBULA
U Lisabonu, autobus engleske momčadi odvezao je igrače u čuvani hotel na brdu
koji će biti njihov dom do početka srpnja.
ENGLESKA
Europsko prvenstvo.
Ondje sam s engleskom momčadi,
uz Michaela Owena i Stevena Gerrarda iz Liverpoola.
Iako smo u reprezentaciji, često razmišljamo o Liverpoolu.
- Samo malo naprijed, Jamie. - Da.
Bilo je teško ne razmišljati o klubu.
Ravno u objektiv, molim.
Jamie Carragher, branič.
Možda zato Engleska nije bila baš uspješna.
Steven Gerrard, veznjak.
- Jesi li dobro, Stevene? - Da, dobro sam.
BIVŠI VEZNJAK LIVERPOOLA
Stražnjica će me boljeti, ali zasad sam dobro.
Samo gledaj ravno u objektiv i reci, „Michael Owen, napadač.”
- Kamo gledam? Ravno? - Prema meni, da.
Sva trojica bili smo u Liverpoolu otkad smo bili ovoliki.
NAPADAČ LIVERPOOLA
Neki će reći da nisam mnogo narastao.
Nogometni klub Liverpool tekao je našim venama.
Ovo je moj krevet i moja strana sobe
gdje držim postere koji me podsjećaju na Liverpool.
Umrli bismo za Liverpool.
Kad si došao u Liverpool? Kad si došao ovamo?
S devet, deset godina.
Koji broj dresa želiš nositi u klubu kad uspiješ?
Broj osam.
Nešto je posebno i malo drukčije kad napreduješ u klubu.
Veza je definitivno veća.
Veći je osjećaj odanosti i želja da igraš dobro za klub.
Nogometni klub Liverpool bio je moja ljubav i strast.
Živjeli smo i disali za njega, voljeli ga i sanjali o njemu.
U Portugalu je bilo malo neizvjesnosti oko igrača Liverpoola.
Više nemamo trenera.
Trener Liverpoola otišao je.
100 % OTPUŠTEN
Nakon šest sezona,
trener Liverpoola napustio je klub.
Prvi menadžer koji je dobio otkaz u klubu od 1959.
POVRATAK OSNOVAMA
Liverpool je bio među najboljima u Europi kad sam bio dijete. Četiri europska kupa.
Liverpool je europski prvak po četvrti put.
Pali smo daleko od toga.
Nismo se natjecali s najboljim momčadima.
Povukao se i zabio autogol! Očaj za Crvene!
Bili smo prosječni u ligi i u kupu.
Nismo igrali vrlo dobro.
To je bilo ludo.
I ušla je! Ponižavajuće za Liverpool.
Za neke igrače u timu biste mislili:
„Ako Liverpool želi osvojiti trofej, moraju zamijeniti njega...”
Frustriran si jer ne pobjeđujemo.
Steven Gerrard je isključen!
Bio je to izazov koji...
možda pokazuje frustraciju koju osjeća.
Svi bi osjećali tu frustraciju.
Opali smo. Kako ćemo zaustaviti trend?
Odrastao sam dok je Liverpool dominirao. Hoće li se ikad opet natjecati na vrhu?
Ne, nema šanse.
Apsolutno sam zgrožena.
Plakala sam popodne.
Moto Liverpoola bio je: „Prvo je najbolje, a drugo ništa.”
Zaista mislim da postoji potreba za novim razmišljanjem na Anfieldu.
Za igrače Liverpoola u kampu Engleske,
odlazak trenera s Anfielda velika je distrakcija.
To je bila tema razgovora
među članovima Liverpoola engleske momčadi.
Otišao sam na turnir u nadi da ću ostaviti svu buku postrani
i usredotočiti se na Englesku, ali bilo je nemoguće.
Odjednom smo čuli da je imenovan novi trener.
Bilo je uzbuđenja.
„Pitam se kakav će biti ovaj trener.”
Ali i pitanje: „Kamo klub ide?”
Jutarnje novine postavljaju pitanje koje zanima sve.
„Tko će preuzeti Anfield?”
Zadovoljstvo nam je objaviti da nam se Rafael Benítez pridružuje
kao trener na pet godina.
U klubu,
postojao je osjećaj da smo se izgubili.
Morali smo nešto promijeniti i očiti početak
bio je potražiti nekoga tko je pobjeđivao u jednoj od velikih europskih liga.
Ima izvanredne rezultate.
Dva naslova španjolske lige u tri godine govore sami za sebe.
Señor Benítez, dobro došli.
- Hvala. - Čestitam.
Koliko je važno sačuvati
najbolje igrače Liverpoola?
Jer smo opali, bio sam zbilja zabrinut
da ćemo izgubiti Owena i Gerrarda,
dokazano najbolje igrače u klubu.
Steven je bio kapetan.
Gerrard... Dobar udarac!
On je veličanstven igrač!
Veliko srce, velika strast.
Pa, Steven Gerrard...
Sjajno! Gerrard zabija divan gol!
Utjelovljenje onoga što je Liverpool bio.
Owen... Odlična ravnoteža.
Gerrard! Tri za Liverpool i Michael Owen u središtu akcije.
Michael je bio zvijezda.
Europski nogometaš godine.
Nevjerojatan tempo, sjajan strijelac.
Prelazi prvi izazov i drugi. Sjajno!
Kakav gol!
Michael Owen, stroj za golove.
Ako smo htjeli opet pobjeđivati,
vidjeli smo njih u srcu momčadi.
Gerrard...
Sjajna lopta! Sjajno!
Opet partnerstvo Gerrarda i Owena!
Koliko je kritično za vaše planove da oni ostanu?
Želim razgovarati s njima o svojim idejama.
- Dobro? Puno vam hvala. - Hvala puno. Hvala.
Rafin prvi zadatak
bio je otići u Portugal i provjeriti da ti ključni igrači ostaju.
Ako klub želi zadržati svoje zvijezde,
morat će početi pobjeđivati i nastaviti
kako bi se natjecali na najvišoj razini.
Upoznavanje novog trenera bilo je važno za mene,
ali bilo je važnije
da se Rafa Benítez sastane s Gerrardom i Owenom.
Bili su vrlo razočarani onime što se događalo u klubu.
Razmišljam, imam samo jednu karijeru.
Možda ću morati razmisliti o alternativama da izvučem najbolje iz nje.
Igrači iz reprezentacije zvali su me u svoje klubove.
Kucali su mi na vrata: „Zašto ne dođeš kod nas?”
Razmišljao sam:
„Nadam se da ovaj trener ima riječi koje ova dvojica žele čuti.”
- Španjolski ili engleski? - Kako god je prirodno.
Spremni?
Dobro?
Zvuk je dobar, položaj je dobar, pitanja su u redu?
BIVŠI TRENER LIVERPOOLA
Rekli su nam da se dolazi predstaviti.
Želio se pozdraviti i probiti led.
Odjednom ulazimo u prostoriju...
Očekujem neki govor
kako smo sjajni igrači,
kako će izgraditi tim oko njih...
a dobili smo suprotno.
- Snimate li? - Da.
Da. Slušajte me sad.
Počeo je pomicati Stevieja na ploči.
Izdvojio me, taktički. „Ne želim ovo, ne želim ono.”
„Ovo je problem. Moraš to promijeniti.
Previše trčiš uokolo.”
„Ne možeš igrati ako ti ne vjerujemo.” Intenzivno.
Sjećam se da je Rafa Benítez rekao Michaelu:
„Moraš naučiti promijeniti smjer s loptom brže.”
O, Bože! Nikad mi nitko nije rekao ništa ni slično.
Bio sam...
U tome sam vjerojatno bio najbolji na svijetu u to vrijeme.
Pomislio sam: „O, ne...”
Mislim da ne želi čuti ovo.
Tada smo počeli razmišljati...
„Ovo je drukčije.”
Ovo je bilo drukčije.
Osjećaj je bio drukčiji.
Stvarno drukčiji.
Prilično negativno.
Razmišljao sam,
jamčim, ti ćeš trebati mene prije nego ja tebe.
On svakako...
nije me pokušao uvjeriti
da ostanem.
Što mislite, kako je prošao sastanak?
Vidi se kad razgovaraš s nekim je li zadovoljan razgovorom.
Mislim da su... Bili su sretni.
...Liverpoolov napadač, Michael Owen, na putu je u španjolski Real Madrid.
Igrač, nekoć poznat kao Liverpoolov čudesni dečko,
napušta klub kojem se pridružio s 11 godina.
Dobro jutro svima.
Htio bih vam posebno zahvaliti
što ste mi pružili priliku igrati za najbolju momčad na svijetu.
Puno vam hvala.
Sjećam se da mi je bilo teško zapravo reći:
„Da, želim ići.”
Jer, očito, bio sam čitav život u Liverpoolu,
ali mislio sam da bih trebao.
Real Madrid je bio najuspješniji tim u Europi
i mislim da većinu ljudi
primami prilika da osvoje trofeje.
Vijest o odlasku Michaela Owena dopire do navijača na Anfieldu.
Ovo je zaista kraj jedne ere.
Posljednjih 13 godina zvijezda Michaela Owena sjala je
s ovog čuvenog nogometnog terena.
Što ćemo?
Mislim da nije dovoljno dobro.
Čini se da idemo unazad.
Vijest će biti veliki udarac
navijačima Liverpoola i sada bivšim suigračima Michaela Owena.
Bio sam frustriran.
Bio sam shrvan.
Dio mene shvaćao je to tada,
ali drugi je dio mrzio, jer razmišljam,
ako on ode, još sam dalje od onoga što želim.
Htio sam pobjeđivati i da Liverpool bude uspješan,
kao kad sam odrastao.
DOBRO DOŠLI U THATCHERIN BEIRUT
Bio sam buntovno dijete u socijalnom stanu.
Od druge, treće, četvrte godine,
bio bih na zapuštenim zemljištima, udarao bilo što okruglo što bih našao.
Smotane čarape, voće...
Vraćao bih se kući sa šljunkom, opeklinama i krvlju.
Hodao bih do škole misleći da sam nogometaš.
Razgovarao sam sa sobom o nogometašima.
Bila je to ozbiljna, zastrašujuća opsesija nogometnim klubom Liverpool.
Prvi sam put bio na Anfieldu sa šest, sedam godina.
Ne možeš to opisati. Sjajno je, znaš?
Nevjerojatno je!
Osjećaj ljubavi i strasti.
Dolazi Rushu!
Ovo je poput droge. Ovo je dobro. To su trenuci koji me zgrabe.
I evo ga, trofej sezone, kojeg je osvojio engleski prvak Liverpool.
Nasljeđe europskih kupova.
I ja sam sanjao iste snove koje sam htio postići.
Ali kad ne osjećaš kao da je to moguće...
To je frustrirajuće.
Tim nije bio dovoljno dobar da osvoji Ligu prvaka.
Nije bio kompetitivan na domaćoj razini.
Bio je kilometrima daleko.
Zato je Owen napustio Liverpool.
SRPANJ 2004. DESET MJESECI PRIJE ISTANBULA
Nesigurni i zaintrigirani,
Liverpoolovi navijači pokušavaju vidjeti svoj tim ovaj tjedan,
momčad koja se okupila prvi put uoči nove sezone.
Početkom 2004. bio sam u zadnjoj godini svog ugovora.
Liverpool je bio ljubav mog života.
Htio sam ostati u Liverpoolu koliko god sam mogao.
Netko fotografira?
Trebam sliku za Instagram.
BIVŠI VRATAR LIVERPOOLA
Imao sam 31 godinu u sezoni 2004./05.
Bio sam u Liverpoolu tri godine.
Ali ponekad bi me moj fokus iznevjerio.
Dudeku je ispala i Forlan zabija! Kakva pogreška!
Mrzio sam se zbog toga.
Samo čitaš u novinama
kako će trener trebati novog vratara.
NOVI VRATAR - GLAVNI PRIORITET
Nadam se da će me ljudi razumjeti s francuskim naglaskom.
BIVŠI BRANIČ
Bio sam u Liverpoolu godinama, ali osobno,
ulazio sam i izlazio, nisam igrao puno utakmica.
Ali kad je Rafa stigao, svi su počeli s istog mjesta.
Pomislio sam: „Da, dobro, možda imam priliku igrati.”
Bio sam dio Liverpoolovog sustava 13 godina.
BIVŠI BRANIČ LIVERPOOLA
Bio sam na posudbi
i odjednom sam imao novog trenera za kojeg sam se nadao
da će mi dati priliku.
Bio sam relativno nepoznat igrač.
Igrao sam četiri utakmice, zabio deset golova.
Ali kružile su glasine da je Rafa Benítez gledao
utakmice rezervi.
Pa sam razmišljao: „Ako ih gleda,
imam šanse da me uključi.”
Kad dođe novi trener,
ne želiš mu dati mogućnost da te ne izabere.
Pogotovo kad želiš novi ugovor,
a nemaš puno dobrih godina pred sobom.
Didi Hamann bio mi je prijatelj.
Rafa bi očekivao stereotipnog discipliniranog Nijemca.
A on je bio suprotnost tome.
Da, pušio sam s vremena na vrijeme i popio koju pivu.
Pušio sam deset na dan. Deset, 12, jer sam osjećao da mi treba.
Mislim da nije fizički utjecalo na mene, jer da sam osjetio da jest,
prestao bih.
Jednostavno.
Kad bi Didi Hamann ušao ujutro pijući vodu,
to bi bio znak da je popio par pića večer prije.
Sjećam se prvog izlaska s Didijem.
Bio je u klubu tek oko tjedan dana.
Sjajan provod. Moramo krenuti, ali nema taksija.
Didi je rekao da će naći taksi.
„Kako on zna kako nabaviti taksi?”
Samo se ispružio nasred ceste.
Rekao sam: „Leći ću na cestu jer inače nitko neće stati.”
Ne možeš naći taksi, želiš ići kući, u krevet
i sutradan moraš trenirati.
Stavili smo ga u taksi.
Odlazi, prozor se spušta,
a on gura glavu kroz prozor i pita: „Gdje živim?”
Nemam pojma, stari. Idem.
Nadam se da novi trener može srediti igrače i naći...
ono nešto u njima.
Mislim da je Rafa gledao momčad i mislio kako je neće moći brzo popraviti.
Kad mi je Liverpool ponudio ugovor,
rekli su da se moramo natjecati protiv najboljih u Europi.
Ali od prvog dana,
vidio sam da nemamo 11 vrhunskih igrača,
i da nemamo vrhunsku ekipu,
pa se moramo natjecati s njima na drugi način.
Treniranje s Rafom bilo je malo čudno.
Bez lopte,
samo su čunjevi bili po terenu,
a Rafa bi rekao: „Lopta je kod čunja A,
lopta je kod čunja D, lopta je kod čunja F,”
i morali smo trčati onamo gdje bismo morali biti.
Potpuno drugačije od onoga na što sam navikao.
Činilo se vrlo strogo.
Gledao bi sve igrače i onda bi rekao:
„Ti moraš biti dva jarda više, ti moraš biti jedan prema desno.
Ti moraš biti dva više unutra.”
Vidio nas je kao pijune na šahovskoj ploči, ili kao brojeve.
Bilo je neobično raditi s nekim tko toliko pazi na detalje.
Svi su mislili: „Kvragu! Zašto radimo ovo?”
Perfekcionist sam pa volim ići u detalje.
Volim analizirati.
Samo jedan centimetar više ili niže,
to je nekad razlika između uspjeha i poraza.
To je oduvijek bio moj način života.
Kad sam bio dječak,
tata mi je dao bilježnicu.
Dugo bih razmišljao o stvarima,
vrtio ih u glavi.
I zapisao bih svaku postavu u tu bilježnicu,
sa svake utakmice moje školske momčadi.
Zapisao bih statistiku, golove,
prosječne ocjene, udarce na gol.
Počeo sam analizirati pokrete i karakteristike igre.
Nisam ni bio svjestan da sam imao taj način poimanja nogometa.
Prenio bih to igračima,
kako bismo pomalo poboljšali svakog igrača i momčad.
Mali detalji čine razliku.
Imajući to na umu, usavršavate svoju igru.
KOLOVOZ 2004. DEVET MJESECI PRIJE ISTANBULA
Neka igre počnu!
Dobro došli na prvi dan nove nogometne sezone
nakon jednog od najdramatičnijih ljeta.
Vidim se pored Stevieja G-a.
Pošteno je reći početak te sezone pod Rafom Benítezom
bio noćna mora.
Dobra brza lopta i sjajno ubacuje. Mora biti. I jest!
Jedan-nula za Bolton Wandererse!
Giggs šutira, Silvestre opet!
Španjolska inkvizicija u Liverpoolu možda tek počinje.
Najgori mogući početak.
Upravo to nismo htjeli.
Još jedan horor, bez kvalitete, bez ideja,
ali najveća je kritika nedostatak borbenosti.
Alonso dodaje Downingu!
Sjećam se te utakmice.
Middlesbrough opet prolazi. Hasselbaink. Pronašao je Zendena!
Bila je loša.
Navijači Liverpoola odlaze prije kraja utakmice. Vidjeli su dovoljno.
Nose taj dres. Zaboga, igrajte za njega, molim vas!
Cole... Pronašao je put!
Nema strasti, nema želje, teško je gledati.
Benítez se mora sabrati.
Crouch je slobodan. Druga vratnica. Evo ga!
Čak je i Crouchy zabio protiv nas.
Toliko je bilo loše.
Wright-Phillips puca.
Carragherov dodir zadao je problem Dudeku. Evo Anelke!
Sranje.
Još jedna utakmica koju će Jerzy Dudek htjeti zaboraviti.
Dudek je potpuni promašaj, jednostavno nije dovoljno dobro.
Ovo mi je bila najteža sezona u karijeri.
Chaplow.
Bože, to je ta.
I autogol!
Djimi Traoré ubacuje u svoju mrežu u komičnom stilu!
Na što je Traoré mislio?
Sjajan završetak za braniča.
Burnley, prvi gol u FA kupu protiv Liverpoola u zadnjih 36 godina.
Ne mogu vjerovati koliko smo bili loši. Liverpool je bio grozan.
Čak smo i u Europi bili loši.
Jako, jako loši.
Liverpool u nevolji!
Kakav gol!
Svi igrači koji su igrali sinoć bili su beskorisni.
Razmišljao sam u sebi, ovo ne može biti gore.
Saviola!
U Europi postoji očekivanje navijača Liverpoola.
MONACO 1-0 LIVERPOOL
Osjetio sam sve emocije. Bezvrijedan, beskoristan, nedovoljno dobar.
Bez bodova. Liverpool će odlučiti o svojoj europskoj sudbini u zadnji čas.
Imaju još jednu priliku kad Olympiacos dolazi na Anfield.
Bilo je trenutaka kad si mislio
hoćemo li ikad opet postati veliki klub?
STUDENI 2004. ŠEST MJESECI PRIJE ISTANBULA
Dugo ih nisam vidio da igraju tako loše.
Nema strasti, nema želje. Koještarija.
Jako mi je stalo do Liverpoola.
Vidite, boli. Za mene je to kao fizička bol.
Psihički može biti teško kad stvari ne idu dobro.
U gradu se osjete te emocije.
Bože, možemo li pokazati malo strasti? Malo predanosti?
Imamo emotivne klubove. To je emotivan grad.
Ljudi u njemu su emotivni.
Trebao se ispričati navijačima Liverpoola sinoć.
Momčad ne igra nogomet kakav Liverpool obično igra.
Bez borbe, bez duše, bez strasti.
Kad sam došao u Liverpool,
postojala je kultura temeljena na emocijama.
Nogomet zahtijeva više od toga.
Ako si jako emotivan, nećeš naći put do uspjeha.
Stratego!
Stratego, sjajna strateška igra za dvoje Miltona Bradleyja.
Brza, laka za igru i uzbudljiva...
Kad sam bio dijete, otac mi je dao igru Stratego.
U Španjolskoj je u to vrijeme bila jedina.
Ljeti, idemo u planine u Madridu.
Svi se prijatelji natječu.
Imao sam školskog kolegu koji je bio jako dobar.
Jednog sam dana izgubio i bio sam jako uzrujan.
Plakala sam doma, u svojoj sobi.
Poraz te nauči mnogo više od pobjede.
Počeo sam shvaćati
da je važnije igrati umom nego srcem.
Nisam ponovno izgubio.
Morate učiti svoje igrače
da moraju igrati glavom, a ne samo srcem.
Moja je igra bila stvar emocije.
Strast, želja, predanost.
Za grb, za pticu „liver”, za obitelj.
Bilo je u meni
i osjećao sam se kao da me htio preobličiti i promijeniti.
Ništa ga ne bi zadovoljilo.
Volim biti zahtjevan prema igračima.
Mislim da je to ključno.
Uspjeh dolazi iz toga.
Osjećao sam se kao da me ne cijeni, da mi ne vjeruje, da me ne želi.
Uvijek sam bio jasan da želim biti igrač Liverpoola
i samo igrač Liverpoola.
Ali s tom sumnjom i s tom hladnoćom,
kad si dio momčadi za koju ne vjeruješ da se može natjecati na vrhu,
tada ti se skrene pogled.
Ime Stevena Gerrarda povezuje se s odlaskom iz rodnog kluba.
Izgube li igrača poput Gerrarda, moraju prihvatiti da nisu veliki klub.
S njegove točke gledišta,
želi li postati vrhunski igrač,
mora igrati na najvišoj razini, a to nije u Liverpoolu.
Gerrard želi redovito igrati na svjetskoj razini.
To znači Ligu prvaka i finale.
PROSINAC 2004. PET MJESECI PRIJE ISTANBULA
Odbrojavanje do utakmice koju Liverpool mora pobijediti
započelo je.
Samo pobjeda protiv grčkog Olympiacosa na Anfieldu jamči napredak.
Bila je hladna zima za Liverpool.
Sedmi u ligi, ne zabijaju golove.
Večeras trebaju golove.
Igraju za svoje živote u Ligi prvaka.
Bila je to velika utakmica.
Jedina stvar koja nas je držala
bila je Liga prvaka.
Liverpool je već izgubio od Olympiacosa u Grčkoj.
Treći su u svojoj grupi.
Sama pobjeda možda nije dovoljna da uđu u osminu finala.
Moraju uvjerljivo pobijediti.
Morali smo pobijediti s dva gola razlike.
I naslovnice prije utakmice
zbilja su pojačale pritisak.
Nisam zadovoljan napretkom kluba u posljednje dvije godine,
i prvi put u karijeri razmišljao sam
o mogućnosti odlaska.
Volim igrati u Ligi prvaka, kao i ostali,
i shvaćamo koliko je bitna za nogometni klub
i za nas kao pojedince.
Želim igrati u Ligi prvaka, jednostavno je.
Spremni smo za početak ove utakmice Lige prvaka.
Vrlo važno, Liverpool mora pobijediti.
Uspjeh u Europi navijačima puno znači.
To je dio naslijeđa, dio duše ovog kluba.
Rafa Benítez odlučio je promijeniti vratara.
Jerzy Dudek na klupi u ovoj ključnoj noći za Liverpool.
Bilo je teško prihvatiti da ne igram.
Bilo mi je jako važno biti prvi vratar.
To mi je bilo u krvi.
Psihički je jako utjecalo na mene.
Plan je bio započeti dobro, pridobiti navijače...
biti u prednosti.
Rivaldo.
Ali odjednom...
I dalje Rivaldo. I dalje Rivaldo!
Izgleda skrojeno po mjeri za Rivaldovu brazilsku briljantnost.
Evo ga. Pucao je nisko, a Kirklanda nigdje!
Pogodio je nisko i u mrežu!
Kakva katastrofa za Liverpool.
Liverpool će morati zabiti barem tri gola.
Zvižduk za poluvrijeme i ne ide onako kako bi Liverpool htio.
U tom trenutku,
mislio sam da Steven Gerrard napušta Liverpool.
Ogroman će trud biti potreban s Liverpoolove strane.
Kad stvari idu loše,
ako su igrači utučeni i pomirili su se sa sudbinom,
morate im pružiti rješenje.
Stratego, strateška igra Miltona Bradleyja.
Rafa Benítez nikad se nije bojao zamjena.
Njegove zamjene večeras bile su iznenađujuće.
Mladići, Sinama-Pongolle i Neil Mellor.
Misliš da će ovo biti igrači koji će preokrenuti sve?
Ne baš.
Teško je ne osjećati nervozu kao mladi igrač.
Moramo zabiti tri gola.
Zvižduk označava početak drugog poluvremena.
Izgledi nisu na strani Liverpoola.
Trebat će nadljudski napor.
Sinama-Pongolle kreće unutra.
I dalje ide, ali lopta ne pronalazi Kewella.
Svaka je zamjena rizik.
Gerrard.
Kakva lopta.
Navijači se bune jer je Mellor završio na tlu.
Ako upali, ti si genij. Ako ne upali, pogriješio si.
Sumnje naviru prirodno
jer nismo imali nevjerojatan tim.
Razmišljaš o tome može li ova momčad zabiti dovoljno golova. Trebamo tri.
Kewell prolazi pokraj braniča u kazneni prostor.
Kewell udara loptu i Sinama-Pongolle zabija!
Upravo su to htjeli i oni i Anfield. Jedan-jedan.
Trebaju još dva bez uzvratnih.
Prilika. Carragher pada. Nema kaznenog udarca.
Pongolle ubacuje. Prilika. Finnan pogađa prema golu.
Zabio je u mrežu. Liverpool je zabio.
Neil Mellor zabio je gol.
Ali možda nije važno. Moramo zabiti još jedan.
Još deset minuta.
Val za valom napada.
Svi na Anfieldu osjećaju nervozu.
Emocije cure iz mog tijela.
Svaki presing, svako dodavanje,
možeš čuti navijače.
Tada osjetiš kako te vuče.
To je čaroban osjećaj.
Carragher.
Moja igra...
radilo se o ljubavi.
Radilo se o strasti.
Gerrard!
Prekrasno!
Kakav pogodak, sinko! Kakav pogodak!
Jednostavno veličanstveno! Bio je to vrišteći volej!
Fantastično!
Liverpool tri, Olympiacos jedan.
Steven Gerrard.
Ne možete zamisliti Liverpool bez njega.
Hoće li mjesto u osmini finala biti dovoljno da ga uvjere da ostane?
Kako će njegova večer utjecati na njegovu odluku o odlasku?
Ne mislim da je jedna večer na Anfieldu dovoljna.
Steven Gerrard je kapetan Liverpoola i njihova inspiracija.
Ali koliko još?
Njegovi nastupi za Liverpool sada su privukli pozornost
kluba koji voli trošiti, Chelseaja.
GERRARD ĆE ZARADITI
Novine tvrde da je kapetan Liverpoola
spreman prihvatiti prelazak u Chelsea s plaćom od 125 000 funti tjedno.
To je momčad koju je kupio Abramovich.
Lampard pogađa! I Lampard zabija!
Talent vrijedan 76 milijuna funti vrbovan u zapadni London.
Mourinho ih je doveo na novu razinu.
Mislim da sam poseban.
Svi u europskom nogometu razgovarali su o ovom klubu
i htjeli su kupiti najbolje igrače u Engleskoj i u Europi.
A Stevie je bio oboje.
Chelsea uvijek drži prvo mjesto na oku.
Steven je fantastičan igrač i dobro mu ide.
Dobio sam pozive iz Chelseaja, kao i moj agent.
Mourinho je zvao, najbolji trener na svijetu,
nudio apsurdne ugovore, koji ti, naravno, zapnu za oko.
Chelsea je trošio bogatstvo.
Uspjeh je bio zajamčen.
Svi očekuju da će osvojiti Ligu prvaka.
Mislite li da će Gerrard otići?
Ako su te brojke istinite, 150 000 funti tjedno,
igraču je jako teško reći:
„Neću otići iz ovog kluba u onaj.”
Ne mogu ignorirati svoj odnos s Liverpoolom, taj osjećaj, nemoguće je.
Ali želiš biti što uspješniji.
Kad su došli,
nisam znao kamo ići.
Navijači Liverpoola se zavaravaju
ako misle da neće otići u Chelsea.
Navijam za Liverpool 25 godina.
Steven Gerrard, ako slušaš, ti si kapetan našeg sjajnog kluba.
Rođen si ovdje.
Ako odeš, to je potpuna sramota, prijatelju.
Mentalno sam bio loše. Nisam znao gdje mi je glava.
Ispred Liverpoolovog terena navijači su preklinjali.
Stevie je vjerojatno trebao ruku na ramenu.
Netko tko će provjeriti kako je, reći mu da je sjajan.
Ali Rafa Benítez nikad to ne bi učinio. Nije emotivac.
Kao trener,
ako tvoj najbolji igrač razmišlja o odlasku,
moraš pokušati shvatiti zašto i uvjeriti ga
da možemo nešto učiniti drugačije.
Ne pokazujem baš osjećaje, zar ne?
Jedini način koji sam imao...
Jedino sam se mogao više potruditi.
Snimamo sve utakmice
i analiziramo što se događa na terenu.
Želimo ispraviti mnogo toga.
Nogomet je emocionalan sport.
Ali kao trener, moraš biti usredotočen na svoj posao
i ne trošiti puno energije na buku oko sebe.
Rafa je bio fanatičan, jutro, podne, večer,
razgovori o taktici, o utakmici, o igračima.
Kad god sam razgovarao s Rafom, bilo je samo o nogometu.
Tko se razumije u nogomet?
Možemo li maknuti ovo?
Nogomet, nogomet, nogomet.
Dva napadača, dva obrambena igrača.
Gdje je praznina?
Morate stajati ovako. Položaj tijela.
- Kao da je samo to znao. - Idemo!
Možeš li ga braniti?
- Ne. - Jer te blokiram.
Sretneš li ga u hodniku ili u kuhinji,
uvijek bi razgovarao o nogometu i pomicao figurice.
Koliko ih imamo? Dos, cuatro, seis.
A ovi igrači imaju slobodu kretanja.
- Opsesivno? - Da, izrazito opsesivno.
Mislili su da sam lud.
Ali znao sam
da me moj način rada
doveo do uspjeha.
Benítez, uvijek daje upute.
Super dodavanje, nema zaleđa, gol!
Hamann.
Tako je!
Počeli smo nešto graditi. Privikavati se na trenera.
Ono što sam radio dok sam zapisivao bilješke.
Imao sam 19 godina kad sam ovo pisao. Svi moji treninzi.
Gerrard ide opet. García! Liverpool je postigao gol!
Svi su počeli prihvaćati njegovo viđenje nogometa.
Liverpool s lakoćom ulazi u četvrtinu finala Lige prvaka.
Igračima koji ne vjeruju u ono što ćeš učiniti
moraš dati vjeru.
Mislio sam da smo na pravom putu.
Luis García iskušava sreću. Kakav gol!
Kakav gol, kakva večer!
Jedna od najzrelijih i najuspješnijih izvedbi
koju je engleski tim izveo u Europi u mnogo, mnogo godina.
Kako su se nastupi poboljšavali,
igrači su počeli vjerovati da možemo postići nešto veliko.
Ostale su sekunde. Držite se, ljudi.
Gotovo je! Liverpool je u polufinalu Lige prvaka.
Sjajna igra Liverpoola,
koji jedva vjeruju što su postigli.
U podsvijesti, a i za svakog navijača Liverpoola,
ta je sezona bila važna
kako bismo zadržali kapetana.
SVIBANJ 2005. TRI TJEDNA PRIJE ISTANBULA
U nogometu će biti englesko polufinale Lige prvaka,
Liverpool protiv Chelseaja.
O, ne.
Chelsea je prvak!
Engleska Premier Liga nikad nije imala
prvake koji su više zaslužili naslov.
Chelsea je bio najbolja momčad u zemlji.
Nisu mogli imati bolju sezonu.
Campeones!
Campeones! Olé, olé, olé!
Utakmica je imala dodatni značaj
jer su pokušavali kupiti našeg kapetana
i to ne baš diskretno.
CHELSEA NASTAVLJA POTJERU ZA GERRARDOM
Chelsea je bio arogantan.
Imaju Abramovichev novac, zvijezde iz cijelog svijeta,
i imaju drskog Mourinha,
i vjeruju u sebe.
Jako je dobro biti u polufinalu.
Ja sam sretnik. Nikad u životu nisam izgubio polufinale.
Došao sam sa svojim egom...
velikim!
Sad je još veći!
Ništa što bi razdvojilo Liverpool i Chelsea u uzvratnoj utakmici.
Bit će odlučeno večeras na Anfieldu.
Crveni su autsajderi protiv pobjedničkog Chelseaja,
koji je pobijedio momčad Rafe Beníteza triput ove sezone.
Bilo je važno za klub,
važno za nas kao momčad, važno za mene.
Očito jer su me povezivali s Chelseajem i Mourinhom,
jer sam znao da navijači nisu sretni, htio sam biti na pobjedničkoj strani.
Uvijek kažu da je najgore izgubiti polufinalnu utakmicu.
Vidi se napetost na svim licima.
Jerzy Dudek se tek vratio u Liverpool.
Rafa mi je rekao:
„Jerzy, vraćaš se na posao.”
Rekao sam si da sam spreman.
Definitivno se osjeća napetost.
Svi su to mogli osjetiti. Rafa, igrači, navijači.
Rafa se usredotočio na Mourinha.
Njega je želio pobijediti više od bilo koga drugoga.
Jeste li osobno htjeli pobijediti Josea?
Samo sam htio pobijediti.
Htio sam pobijediti za Liverpool.
I zato što je to bio Chelsea,
a Mourinho je bio trener...
To je dodatna motivacija, naravno.
Večeras, borba do kraja.
Ili Liverpool ili Chelsea bit će finalist Lige prvaka.
Bio je to kotao.
Mješavina različitih emocija.
Nije bilo samo do Liverpoola, nego do zaustavljanja Chelseaja.
Osjećaš atmosferu.
Ali moraš biti strpljiv, kao u šahu.
Riise.
Gerrard ima prostora. Dodaje prema Barošu.
Je li prešla crtu?
Gol!
Je li to bio gol?
Ne znam, ali nadam se da nije.
Uvuče ti se pod kožu.
Je li to bio gol?
Jako, jako blizu.
Činjenica je da je gol priznat. I to je sve.
Ovaj put izvodi Lampard. Dudek je dobro obranio.
Svi su znali što točno moraju činiti.
Igraj time, ne time.
Sjajan izazov, ovaj put Gerrard.
Bili smo organizirani, čvrsti.
Kakav start Jamieja Carraghera!
Činilo se kao da se posložilo sve na čemu smo radili.
Liverpool je na rubu finala Europskog kupa.
Mogu samo pjevati iz petnih žila, podrškom dovesti momčad do kraja.
Došlo je vrijeme da Liverpool igra u još jednom finalu Europskog kupa.
Rafa Benítez i njegova momčad vratili su godine unatrag.
Kao u stara vremena.
Iako su imali sav novac, igrače i Joséa Mourinha...
Nisu imali našu povijest.
Grad.
Anfield.
Bi li Gerrard uopće razmišljao
o odlasku iz kluba koji je ušao u finale Europskog kupa?
Kluba koji mu je u krvi.
Pa-pa, Mourinho!
Rafa, Rafael! Rafa, Rafael! Rafael Benítez!
Bilo je takvo uzbuđenje na kraju utakmice
jer nismo mogli vjerovati što se upravo dogodilo.
Svi su otišli u grad, svi su izašli.
Pomoćnik Rafe Beníteza rekao je:
„Ako itko dođe doma večeras prije četiri ujutro, dobit će kaznu.”
Rafa se pravio da nije bio svjestan toga, recimo to tako,
pa je došlo od pomoćnika.
No siguran sam da je Rafa bio svjestan
da nitko nije došao prije četiri ujutro.
U turističkim agencijama diljem grada,
mahnito traže navijačke letove za finale u Istanbulu.
Stigli smo u zračnu luku John Lennon.
U Istanbulu se očekuje više od 30 000 navijača
na finalu Lige prvaka,
u utakmici protiv favorita, Milana.
To će biti najveća utakmica za tim u zadnjih 20 godina.
Najbolje je.
Peti u ligi, a možemo biti europski prvaci.
Nevjerojatno.
Liverpool će podići pehar po peti put!
Idemo, Crveni.
U samopouzdanom raspoloženju, još jedna skupina navijača prolazi
na najvećem i najprometnijem događaju u 72-godišnjoj povijesti zračne luke.
Samo želim stići. Jedva čekam. Podići ćemo kup.
Klub je izgrađen na Ligi prvaka i Europskim kupovima.
Nijedan britanski klub ne može se usporediti.
- Kad sveci svi - Kad sveci svi
Marširaju
Najbolji osjećaj ikad, držati ovo u ruci.
Ulaznica za finale Europskog kupa. Istanbul.
ISTANBUL
Rafa Benítez!
Za navijače Crvenih nije pitanje kako će doći, jednostavno moraju doći.
Avioni, vlakovi, tramvaji, autobusi... Čak i međugradski taksi.
Ulice Istanbula počinju se puniti ljudima.
U gradu više nema praznih soba u hotelima.
Sjajno je! Ovo je najbolje.
Pristaše na hodočašću da vide svoju momčad u Turskoj.
U nadi da će njihovi junaci pobijediti.
Hajde, možeš ti to!
Što sam bliže bio utakmici,
više sam se uvjeravao da možemo pobijediti.
No ta spoznaja...
Igramo protiv najbolje momčadi na svijetu, AC Milan.
Kad prođete kroz igrače, ne možete se ne smijati.
Samo jedan poznatiji od drugog.
Ime za imenom za imenom.
Imaju Ancelottija, najvećeg trenera Lige prvaka svih vremena.
Maldini, jedan od najboljih braniča kojeg je nogomet vidio.
Ikada.
Jaap Stam, planina od muškarca, koji je već osvojio Ligu prvaka.
Clarence Seedorf, koji je već osvojio Europski kup s druga dva kluba.
Gattuso, koji je osvojio Ligu prvaka s Milanom.
Imali su i Ševčenka koji je bio najbolji napadač na svijetu
i možda najbolji igrač svijeta u to vrijeme.
Nisu samo igrači svjetske klase. Oni su jedni od najboljih svih vremena.
Osjećamo se sjajno.
Postigli smo cilj
koji smo si postavili na početku sezone.
Biti ovdje u Istanbulu u finalu.
Znate li kako zabiti gol Liverpoolu
i kako pobijediti Jerzyja Dudeka, poljskog vratara?
Da, točno znamo kako to učiniti.
Recite mi. Recite mi kako.
Vidjet ćete sutra.
Prošla je ponoć,
ali na ovom su trgu još uvijek tisuće navijača Liverpoola.
Što god se dogodi na terenu,
čini se da su navijači došli ovamo s namjerom da uživaju.
Ne mogu spavati jer...
sutra je finale Europskog kupa.
25. SVIBNJA 2005. ČETIRI SATA DO FINALA
Uzbuđenje raste ovdje.
Samo nekoliko sati do Liverpoolove najveće europske utakmice u 20 godina.
Može li se Liverpool ponovno upisati u knjigu povijesti?
Prije odlaska na stadion,
Rafa nam je pokazao snimku.
Sve Liverpoolove pobjede u Europskom kupu
u sedamdesetima i osamdesetima.
Europski kup sigurno je osvojen.
Bruce Grobbelaar, ludorije na crti.
Promašio je!
Liverpool je europski prvak!
Četvrti put.
Kakva radost!
Merseyside slavi.
Kad se pridružiš timu, u ovom slučaju Liverpoolu,
učiš usput.
Počeo sam shvaćati što to znači
za navijače, za grad i osjećaje iza svega.
Dirne te duboko.
Želiš učiniti nešto za grad.
To je posebna veza.
Navijači i povijest čine klub.
Kao dijete iz Liverpoola,
kad vidiš to, i ti želiš malo toga.
Želiš ostaviti trag.
Želiš moći pružiti ljudima tu nadu i vjeru.
Dio naše odgovornosti je probuditi ponos u ljudima.
Kad je završilo, rekao je: „Na nama je red da ispišemo povijest.”
FINALE
Slušajte ovu atmosferu.
Pobrinut će se da ih čuju večeras.
Kad pogledaš gore, vidiš samo Liverpool.
More crvene boje.
Treba biti usredotočen, spreman za bitku.
Toliko trenutaka slabosti i toliko kritika,
ali ukazala se prilika da promijenimo sve.
Krećemo.
Liverpool protiv AC Milana, finale Lige prvaka u Istanbulu 2005.
Evo najvažnije večeri mog života.
Ovo nam je bila prilika da stvorimo povijest.
Liverpool počinje i pokušat će dobro početi ovdje.
Traoré, prema unutrašnjosti, a to je bila vrlo klimava lopta.
Dvadeset jednu godinu čekam ovaj trenutak.
Rekao sam: „Nemojte griješiti.”
Kaká. Preko terena dolazi Traoré.
I sudac dosuđuje slobodan udarac za Milan.
Prvi test za Jerzyja Dudeka.
Slobodan udarac i ulazi u gol!
Maldini! Nakon možda minute igre!
Strašan početak za Liverpool.
Pet ili šest igrača Liverpoola
nisu još ni dodirnuli loptu, a AC Milan vodi jedan-nula.
Ne smiju dopustiti drugi gol.
Milan je u napadu.
Evo Ševčenka. Ševčenko ubacuje. Dva-nula.
Utakmica izmiče,
a cijeli svijet gleda.
Kaká. Prema Crespu.
Crespo je prošao. Moglo bi biti tri-nula! Tri-nula!
Šokantno prvo poluvrijeme za Liverpool.
Ne znaju gdje su im glave.
Tri-nula, gotovo je.
To je zvižduk za poluvrijeme.
Nema šanse za Liverpool.
Iznutra sam otupio.
Bilo je neugodno pogledati prema navijačima.
Htjeli smo stvoriti povijest iz pogrešnih razloga.
Kad gubiš tri-nula na poluvremenu,
ako je u pitanju druga utakmica, bit će riječi.
Nije bilo toga, bila je samo tišina.
Bio sam u magli, mislim da smo svi bili
pokušavajući upiti što se upravo dogodilo.
Sramim se svojeg nastupa i nastupa momčadi.
Ali onda počinje komešanje.
Naviru emocije. „Trebao bi raditi ovo. Trebao si stići.”
Svađanje i prepiranje,
„Ti si kriv. Ti ne radiš ovo, ti ne radiš ono.”
Bilo je očito da je momčad uznemirena.
Čujem ih, ali usredotočen sam na ono što moram učiniti sad.
Imamo 15 minuta da promijenimo stvari.
Rafa kaže Djimiju Traoréu da izlazi.
Rekao je: „Traoré, tuš.”
„Traoré, tuš.”
Za mene, kao da je utakmica gotova.
Shrvan je. Izašao je iz najveće utakmice u životu.
Djimi ide pod tuš.
Didija Hamanna šalju na zagrijavanje, jer ulazi na poluvremenu.
Moja prva reakcija bila je:
„Što bih trebao raditi, Rafa?”
Gubimo tri-nula protiv svjetske klase.
Šanse za povratak gotovo su nikakve.
Ali izašao sam, počeo se zagrijavati,
i zadnje što vidim, Djimi skida dres
i hoda gol do tuša.
Stavljam ruke na zid, samo razmišljam.
Tako sam razočaran sobom.
Znao sam da sam iznevjerio svoje suigrače, ali i nogometni klub.
Mentalno sam bio na vrlo mračnom mjestu.
Nakon što je Djimi otišao pod tuš,
fizioterapeut kaže Rafi da Steve Finnan, jedan od naših braniča, ne može nastaviti.
Sjećam se da je Rafa zastao nakratko.
Rekao je: „Finnan, tuš.”
A onda je opet zastao.
„Traoré, van iz tuša.”
Rafa je rekao: „Djimi, unutra si.”
Pitao sam: „Kako to misliš?” „Hajde. Idemo natrag. Upadaš.”
Djimi se vrati i mora se presvući, ponovno odjenuti dres.
Didi Hamann se vraća.
Vratio sam se u garderobu
i prva osoba koju sam vidio bio je Djimi Traoré,
koji je upravo ušao pod tuš.
Rekao sam da ulazim. Pitao je tko odlazi. Nisam znao.
Nemam pojma što se događa.
Malo kaosa.
Bilo je kaotično. Da, bilo je.
Rafa je počeo crtati po ploči.
Moramo naći rješenja.
Razmišljao sam o tome kako naći rješenje.
U takvoj situaciji, trebaš više od taktike.
Čuješ kako sudac kuca na vrata, zove te na drugo poluvrijeme.
Sve je bilo ludo. „Vratite se.”
Događalo se tako brzo da sam jedva pratio.
Misli ti lete posvuda.
Još nemam pojma što se događa.
Kad smo izlazili, postojao je strah da bi moglo biti stravično.
Ali nikad neću zaboraviti,
kad smo izlazili iz tunela, čuli smo navijače...
kako pjevaju: „Nikad nećeš hodati sam.”
Hodaj, hodaj
S nadom u srcu
I nikad nećeš hodati sam
Otpjevano je kao himna.
Inače, ako gubiš tri-nula, navijači neće pjevati za tebe.
Navijači Liverpoola pjevali su „Nikad nećeš hodati sam.”
I nikad nećeš hodati sam
Nikad nećeš hodati...
Navijači su još s nama.
Ne možemo se predati tiho.
Dugovali smo ovim ljudima da pokušamo.
Osim ako ne dobijemo najnevjerojatniji odgovor od Liverpoola,
neće pobijediti.
Htjeli smo pokazati zašto smo ovdje. Sabrati se i pokušati nešto učiniti.
Milan počinje drugo poluvrijeme posjedom lopte.
Duga lopta naprijed. Hamann kontrolira loptu.
Riise pruža priliku!
Glava, Gerrard! Da, gol Stevena Gerrarda!
Maše navijačima s druge strane. „Hajde, vjerujte!”
Milan tri, Liverpool jedan i možda na putu natrag preko Stevena Gerrarda.
Počeo sam shvaćati, iako je važno igrati glavom,
nikad ne smiješ zaboraviti igrati srcem.
Hamann, 25 jardi.
Ne puca, ali Šmicer bi mogao.
Sve do kraja zabija Vladimir Šmicer!
Tako se igra ovdje u Istanbulu!
Činilo se da je utakmica gotova na poluvremenu,
ali možda ipak nije nemoguća misija.
Milan tri, Liverpool dva.
Znaju da ćemo se boriti za ovo
i da ne odlazimo.
Skidam rukavice.
Liverpool je odjednom bolji na sredini.
Rafa želi da se otpustim, da se kockam,
da trčim prema naprijed.
Nijedan tim nije osvojio trofej nakon zaostatka od tri-nula.
Ovo je 50. Europski kup.
Vratilo me u djetinjstvo na školskom dvorištu gdje...
emocije te preuzmu, a ja sam bio opet James Carragher.
Onaj klinac koji je udarao loptu po ulici.
Sjećam se da sam krenuo s loptom, a ja to inače ne radim.
Jamie Carragher za Liverpool.
Gerrard je ondje! Gerrard pada i dodijeljen je kazneni udarac.
Tko će izvesti ovaj penal?
Steven Gerrard očit je izbor.
Rafa je mijenjao izvođače penala svaku utakmicu.
Bit će to Xabi Alonso.
Stara sjećanja, sve te priče.
Rekao je: „Xabi, moraš pucati.”
To mi je bio prvi penal u profesionalnoj karijeri.
Ovaj 23-godišnjak u prvoj sezoni u Engleskoj,
bio je ozlijeđen pola sezone.
Osjećao sam taj trenutak, značenje penala,
nedostatak iskustva.
Bilo je...
tako važno za...
za klub, za utakmicu, za mene, za sve.
Alonso može završiti najveći preokret ovdje.
Obranio ga je!
Kao da je vrijeme stalo.
Alonso udara odbijenu loptu!
Nemoguća je misija ostvarena!
Liverpool je gubio tri-nula prije pet minuta!
Pogledajte taj rezultat!
Nikad nije bilo ovakvog finala Lige prvaka.
Tada sam pomislio da je možda ovo zapisano u zvijezdama.
Možda smo na rubu najboljeg finala Europskog kupa.
Idemo u produžetke.
Prema Serginhu, prima je sjajno.
Ide u šesnaesterac!
Carragher odbija. Mogla je otići bilo kamo.
Mogla je upasti u njegovu mrežu.
Bili smo pod velikim pritiskom AC Milana.
Bacaš svoje tijelo, bacaš sve ispred stvari.
Život nam je visio o niti.
Kaká je ubacuje preko!
A Traoré je junak!
Za mene je taj trenutak bio druga prilika da pokažem svoj karakter,
svoju snagu i da pokažemo ostatku svijeta tko smo.
Samo tri minute produžetka. Tri-tri.
Udarac glavom brani Dudek! Još jedna briljantna obrana Dudeka!
Kako je to obranio?
Bile su sekunde, milisekunde.
Pomislio sam: „Kako sam to obranio?”
Nevjerojatno od poljskog vratara.
Primio sam toliko kritika,
čekao sam ovaj trenutak do samog kraja.
Izvodit će se jedanaesterci.
Nevjerojatna nogometna utakmica.
Jamie Carragher praktički napada Jerzyja Dudeka.
Počeo me gurati.
„Hajde, Jerzy. Hajde.”
Počeo je vikati.
Zbuni ih. Moramo to učiniti.
Nikad više nećemo biti u ovom položaju. Sjeti se 1984.
Sjeti se Grobbelaara. Zbuni ih.
Sjećam se toga i dan danas kad sklopim oči.
Vidim ga kako nosi zeleni dres i crvene hlače
i pokušava zbuniti protivnika.
Promašio je!
Učini sve što možeš. Bilo što.
Rekao sam si: „Dobro, Bruce je imao noge špagete. Malo se kretao.”
„Dobro, možda ću malo probati.”
Dudek. Protiv Serginha.
Promašuje!
Najbolji početak za Liverpool.
Didi Hamann prvi će pucati za Liverpool.
Rafa je prišao i rekao: „Ti pucaj prvi.”
Benítez je znao sve o penalima.
Rekao mi je da imam 91 % bolju šansu
ako puknem iznad visine kuka lijevo.
Hamann pokušava dati Liverpoolu prednost.
Tako je! Liverpool vodi.
Dok Dudek maše objema rukama prema Pirlu.
Pirlo ulazi, a Dudek brani!
Evo GA.
Dida se pomiče. U krivom smjeru. Dva-nula za Liverpool.
Tomasson.
Zabio je.
PENALI AC MILAN 1 - LIVERPOOL FC 2
John Arne Riise.
Ali Dida je stiže.
Milan se vratio u igru.
Kaká bi mogao izjednačiti.
Snažno zabija Kaká.
Šmicer. Dug, dug zalet.
Evo ga.
I ubacuje u mrežu!
Liverpool vodi tri-dva.
Ako Milan ovo promaši, Liverpool osvaja trofej.
Najbolji europski napadač, Andrij Ševčenko.
Želi loptu odmah.
Naravno, ako promaši, Liverpool, usprkos svim izgledima,
osvaja Ligu prvaka.
Rafa, kad je riječ o statistici, bio je najbolji.
Imali smo kod.
Gol je bio podijeljen na šest polja.
Podijelio je tu informaciju.
„Andrij Ševčenko voli jedinicu i četvorku.”
Ševčenko!
Dudek brani
za Liverpool!
I unatoč svim izgledima,
momčad koja je gubila tri-nula na poluvremenu...
Liverpool je osvojio Ligu prvaka!
Hodaj, hodaj dalje s nadom u srcu.
Ovo je nevjerojatno.
Noć koju nikad neće zaboraviti.
Liverpool je prvak Europe.
Nevjerojatno.
Ne postoji ovako dramatična nogometna priča,
a ovo je nevjerojatno.
Sjajno.
Liverpool,
2005.!
Nogomet nikad neće biti bolji od toga, za mene.
Ne biste vjerovali da se to može dogoditi.
Ni u najluđim snovima.
Trebam nekoga da me probudi!
- Kup se vratio kući gdje pripada! - Da!
Prošao sam toliko vrlo tužnih trenutaka.
Ali kad se vratiš, bilo je fantastično biti dio toga.
Bilo je odlično vrijeme.
Osjećaš se tako ispunjeno zbog onoga što si postigao,
zbog toga što to znači navijačima.
U zemlji sam snova!
Sad si dio povijesti Liverpoola, a to je...
Sjajan osjećaj, velika privilegija.
Pokazali smo da nije gotovo dok nije gotovo.
Vidjeti koliko to znači ljudima,
to nikad neću zaboraviti.
Bilo je to teško putovanje,
emotivna vožnja...
ali zapravo sam navijač i jedan od njih.
Ja sam sretnik koji je dobio priliku pokušati.
Ovo je ono o čemu sanjaš kao dijete.
Želio sam sudjelovati u nečemu što će se pamtiti godinama kasnije.
Živio sam taj san.
Nije da ne osjećam emocije.
Samo je teško izraziti
jer je toliko emocija.
Osjećaš ponos, osjećaš zadovoljstvo.
Osjećaš se posebno.
Kad se sjetim Rafe, mislim da je najbolji trener s kojim sam radio.
Tada nisam to mislio,
ali što se tiče moje karijere
i nekoga tko me podigao na višu razinu,
Rafa Benítez odigrao je veliku ulogu u tome.
Osvrnete li se na povijest,
bilo je boljih igrača, momčadi, trenera u ovom klubu,
ali mislim da nije postojao veći trenutak
u povijesti Liverpoola od Istanbula.
Prijevod titlova: Ivana Kužić Arbanas