Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Näetkö jotain? - Joo.
Valmistaudutaan kuvaamiseen. - Mitä näet?
Mestarien liigan finaalin Istanbulissa.
2005.
25.5.2005
Peli alkaa pian.
Liverpool vastaan AC Milan.
Jännittää katsoa.
Kukaan ei uskonut Liverpoolin mahdollisuuksiin ennen turnauksen alkua.
Jos joku olisi kertonut, että olisimme Mestarien liigan finaalissa,
olisin pitänyt häntä hulluna.
Olimme keskinkertainen joukkue.
Olimme taianomaisella matkalla, jota emme odottaneet,
ja olimme nyt Istanbulissa.
Liverpool seisoo historian kynnyksellä AC Milanin tähtijoukkue vastassaan.
Kohtaisimme siis heidät.
Jokainen pelaaja oli maailman parhaita.
Kuunnelkaa tätä tunnelmaa.
He saavat äänensä kuuluviin tänä iltana.
Tunsimme Liverpool-fanien odotukset.
Harteilla oli koko kaupungin paino, koska finaalia oli odotettu kauan.
Tänään voidaan korvata menetetty aika.
Tätä isoa pokaalia odotettiin 21 vuotta.
Mitä lähempänä aloituspotku oli, sitä enemmän voittoon alkoi uskoa.
Tiesimme, että tämä oli tilaisuutemme tehdä historiaa.
Se on siinä!
Kaksi-nolla AC Milanille!
Ja kolme-nolla!
Elämän suurimmasta pelistä oli tulossa -
elämän suurin painajainen.
Tämä voi olla kaikkien aikojen raskain tappio Mestarien liigan finaalissa.
Heille näytettiin, kuka on paras.
Kolme-nolla, ja peli on ohi.
Vihellys puoliajan merkiksi.
En ole tuntenut oloani huonommaksi jalkapalloilijana.
Tekisimme historiaa vääristä syistä.
Tämä on kamalaa Liverpoolille.
Liverpoolin pasmat ovat sekaisin.
Tämä on hyvin noloa.
Pukuhuoneessa itseään on otettava niskasta kiinni.
Liverpool ei voi voittaa. - Liverpool tarvitsee ihmeen.
Siitä illasta lähtien en ole voinut mennä minnekään ilman,
että joku kysyy, mitä puoliajalla tapahtui.
Minulta kysytään aina: "Mitä puoliajalla tapahtui?"
Yritän yhä selvittää sitä.
Kun luulee nähneensä kaiken.
UNTOLD UK: ISTANBULIN IHME
Huomaan monessa dokumentissa tämän hetken,
kun on hiljaista ja pallo potkaistaan maaliin.
Kun odotetaan ensimmäistä kysymystä. Tunnelma on mietteliäs.
Sanoisitko pari sanaa, Jamie?
Liverpool, Istanbul, AC Milan, Netflix, hitti.
Toimii. Upeaa.
Mistä aloittaisit tämän tarinan?
Mielestäni tämä tarina alkaa kilometrien päässä Liverpoolista -
kesällä 2004 Portugalissa.
Tänään Lissabonissa Englannin joukkueen bussi vei pelaajat -
vartioidulle hotellille kukkulalle.
He toivovat asuvansa siellä heinäkuun alkuun asti.
ENGLANTI
Siellä pelattiin EM-kisat. Olin siellä Englannin joukkueen kanssa.
Mukana olivat Liverpoolin Michael Owen ja Steven Gerrard.
Vaikka olimme maajoukkueessa, me kolme ajattelimme Liverpoolia.
Hieman eteenpäin, Jamie. - Okei.
Oli vaikeaa unohtaa Liverpool.
Suoraan kameraan. - Jamie Carragher, puolustaja.
Ehkä se oli yksi syy siihen, miksei Englanti menestynyt.
Steven Gerrard, keskikenttäpelaaja.
Oletko kunnossa, Steven? - Olen minä.
Takapuoli kipeytyy ennen pitkää, mutta olen toistaiseksi kunnossa.
Katso suoraan kameraan ja sano: "Michael Owen, hyökkääjä."
Katsonko suoraan eteen? - Minua kohti.
Me kolme olimme olleet Liverpoolissa polvenkorkuisesta asti.
En kuulemma ole kasvanut siitä.
Liverpoolin jalkapalloseura virtasi suonissamme.
Tämä on sänkyni ja seinäni,
jossa pidän julisteita, jotka muistuttavat Liverpoolista.
Olisimme kuolleet seuran puolesta.
Milloin saavuit Liverpooliin? - Olin noin yhdeksän.
Millä numerolla haluaisit pelata, kun pääset mukaan?
Numerolla kahdeksan.
Siinä on jotain erityistä, erilaista, kun nousee seuran sisällä. Side on vahvempi.
Silloin pelaaja on uskollisempi seuralle ja haluaa menestyä enemmän.
Liverpool FC oli rakkauteni ja intohimoni.
Elimme ja hengitimme sitä. Rakastin sitä ja unelmoin siitä.
Portugalissa oltiin epävarmoja Liverpoolin pelaajien suhteen.
Valmentajamme oli poissa. Liverpoolin valmentaja oli poissa.
Liverpoolin valmentaja on lähtenyt kuuden kauden jälkeen.
Ensimmäiset potkut Liverpoolin valmentajalle sitten vuoden 1959.
Lapsuudessani Liverpool oli Euroopan parhaita.
Neljä Mestarien liigan voittoa.
Liverpool on Mestarien liigan voittaja neljättä kertaa.
Olimme pudonneet kauas. Emme kilpailleet huippujoukkueiden kanssa.
Pallo takaisinpäin, ja oma maali! Punaiset ovat epätoivoisia!
Joukkue oli keskinkertainen. Suoritukset eivät olleet hyviä.
Melkoista menoa.
Se on maalissa! Liverpoolia nöyryytetään.
Joukkueessa oli pelaajia, joista ajateltiin,
ettei Liverpool voita pokaalia, jos tietty pelaaja on mukana.
Se turhautti, ettemme voittaneet.
Steven Gerrard lähtee kentältä!
Hänen pelaamisessaan näkyi hänen tuntemansa turhautuminen.
Kaikki olisivat turhautuneet.
Putosimme alaspäin. Miten pysäyttäsimme sen?
Vartuin Liverpoolin valtakaudella. Kilpailevatko he enää koskaan huipulla?
Ei onnistu.
Tilanne sapettaa minua. Olen itkenyt iltapäivällä.
Liverpoolin motto oli: "Ensimmäinen on paras ja toinen ei mitään."
Anfield tarvitsee uusia ajattelutapoja.
Maajoukkueleirin Liverpoolin pelaajien -
keskittymistä on häirinnyt seuravalmentajan lähtö.
Se oli keskustelunaihe maajoukkueen Liverpoolin pelaajien keskuudessa tänään.
Kun aloitin turnauksen, halusin unohtaa kaiken sen melun -
ja keskittyä maajoukkueeseen, mutta se oli mahdotonta.
Sitten meillä olikin uusi valmentaja.
Se tuntui jännittävältä. Pohdimme, millainen hän olisi.
Mietimme myös, mikä on seuran suunta.
Asiaa pohditaan aamun lehdessä.
KUKA ON SEURAAVA?
"Kuka ottaa vallan Anfieldillä?"
Voimme iloksemme ilmoittaa, että seuraamme liittyy Rafael Benítez -
viiden vuoden valmentajasopimuksella.
Seura tuntui kadottaneen suuntansa.
Meidän piti tehdä muutos. Ilmiselvä paikka aloittaa -
oli löytää joku, joka oli voittanut yhden Euroopan pääliigoista.
Hänellä on erinomainen ansioluettelo.
Kaksi Espanjan liigan mestaruutta kolmessa vuodessa.
Señor Benítez, tervetuloa Anfieldille.
Kiitos. - Onnittelut.
Kuinka tärkeää on säilyttää Liverpoolin tämän hetken tärkeimmät pelaajat?
Koska olimme pudonneet taulukossa, olin tosi huolissani siitä,
että menettäisimme Owenin ja Gerrardin, jotka olivat joukkueen parhaat.
AINOA TOIVOMME
Steven oli kapteeni.
Gerrard... Hyvä potku!
Hän on upea pelaaja!
Valtava sydän, suuri intohimo.
Steven Gerrard...
Hienoa peliä! Upea maali Gerrardilta!
Hän oli Liverpoolin sielun ruumiillistuma.
Owen... Hyvä tasapaino.
Gerrard! Kolme Liverpoolille, ja Michael Owen kaiken keskiössä.
Michael oli ollut tähtipelaaja.
Euroopan vuoden jalkapalloilija.
Hän oli nopea ja loistava maalintekijä.
Ponkaisee ensimmäiseen ja toiseen haastoon. Upeaa!
Mikä maali!
Michael Owen, maalikone.
He olisivat sydän sellaisessa joukkueessa, joka voisi voittaa.
Gerrard... Upea pallo! Häikäisevää!
Gerrardin ja Owenin parivaljakko jälleen kerran!
Miten kriittistä suunnitelmillesi on, että he jäävät?
Haluan puhua heidän kanssaan ideoistani.
Kiitos paljon. - Kiitos.
Rafan ensimmäinen tehtävä -
oli mennä Portugaliin varmistamaan, että avainpelaajat jäisivät.
LISSABON PORTUGALI
Jotta seura voisi pitää kiinni tähdistään,
heidän on alettava voittaa ja jatkettava sitä -
kilpaillakseen korkeimmalla tasolla.
Minulle oli tärkeää tavata uusi valmentaja, mutta tärkeämpää oli,
että Rafa Benítez tapaisi Gerrardin ja Owenin.
He olivat pettyneitä siihen, mitä seurassa tapahtui.
Ajattelin, että minulla on vain yksi ura.
Ehkä olisi hyvä harkita vaihtoehtoja saadakseni kaiken irti urastani.
Maajoukkuepelaajat pyysivät minua seuraansa.
Hotellihuoneeni ovelle koputettiin ja pyydettiin seuraan.
Ajattelin,
että toivottavasti valmentaja sanoo sen, mitä nämä kaksi haluavat kuulla.
Espanjaksi vai englanniksi? - Mikä tuntuu luonnolliselta.
Oletko valmis?
Okei?
Ovatko ääni, paikka ja kysymykset kunnossa?
ENTINEN LIVERPOOLIN VALMENTAJA
Hän kuulemma tulisi esittäytymään. Hän halusi tervehtiä ja murtaa jään.
Yhtäkkiä menimme huoneeseen...
Odotin vuodatusta siitä, kuinka mahtavia pelaajia olemme,
että hän rakentaa joukkueen heidän ympärilleen,
ja saimme sen vastakohdan.
Kuvaatteko? - Kyllä.
Selvä. Kuunnelkaa minua.
Hän alkoi liikutella Stevieä taululla.
Hän kritisoi minua ja sanoi, ettei halua tätä tai tuota.
"Tämä on ongelma. Muuta tämä. Juokset liikaa."
"Et voi pelata joukkueessa, ellemme luota sinuun."
Rafa Benítez sanoi Michaelille: "Opi kääntymään pallon kanssa nopeammin."
Jopas! Kukaan ei ollut koskaan aiemmin sanonut minulle mitään sellaista.
Olin ihan...
Olin sillä hetkellä ehkä maailman paras juuri siinä asiassa.
Ajattelin: "Voi ei..."
Hän ei halunnut kuulla sitä.
Silloin aloimme ajatella:
"Onpa erilaista."
Se oli erilaista.
Se tuntui erilaiselta. - Todella erilaiselta. Negatiiviselta.
Ajattelin itsekseni, että tarvitset minua ennen kuin minä sinua.
Hän tosiaan -
ei yrittänyt suostutella minua jäämään. Sanotaan niin.
Miten tapaaminen meni?
Keskustelun aikana huomaa kyllä, onko toinen tyytyväinen.
He olivat minusta tyytyväisiä.
...Liverpoolin hyökkääjä Michael Owen on matkalla Espanjan Real Madridiin.
Pelaaja, joka tunnettiin Liverpoolin ihmelapsena,
lähtee seurasta, johon liittyi 11-vuotiaana.
Huomenta kaikille.
Haluan kiittää teitä,
kun annoitte tilaisuuden pelata maailman parhaassa joukkueessa.
Kiitos paljon.
Muistan, että oli vaikea sanoa,
että haluan lähteä, koska olin ollut koko ikäni Liverpoolissa,
mutta ajattelin, että pitäisi.
Real Madrid oli Euroopan menestynein joukkue.
Useimpia houkuttaa -
tilaisuus voittaa hopeapystejä.
Uutinen Owenin lähdöstä leviää fanien joukossa Anfieldillä.
Tämä on aikakauden loppu.
Michael Owenin tähti on loistanut kirkkaana 13 vuotta -
kuuluisimmalla jalkapallokentällä.
Mitä teemme? Se ei riitä. - Menemme taaksepäin.
Uutinen on iso isku -
sekä Liverpoolin kannattajille että Owensin entisille joukkutovereille.
Olin turhautunut. Olin musertunut.
Osa minusta ymmärsi sen silloin, mutta osa vihasi sitä, koska ajattelin,
että jos Michael lähtee, tavoitteeni loittonee.
Halusin voittaa ja Liverpoolin menestystä, kuten nuorempana.
TERVETULOA THATCHERIN BEIRUTIIN
Olin hulttio valtion vuokra-asunnossa.
Pari-kolmevuotiaasta asti -
olin ollut joutomaalla potkimassa kaikkea, mitä eteen osui.
Sukat rullalla, hedelmiä...
Olin aina hiekan, palovammojen ja veren peitossa.
Koulumatkalla leikin pelaajaa.
Puhuin itsekseni pelaajista.
Olin todella pakkomielteinen Liverpool FC:stä.
Sain ensimaistiaiseni Anfieldistä kuusivuotiaana.
Sitä ei voi kuvailla. Se on mahtavaa. Se on upeaa!
Rakkauden ja intohimon voi aistia.
Pallo Rushille!
Se oli kuin huumetta, niin hyvää. Ne hetket tarrasivat minuun.
Siinä se on, kauden pokaali, jonka Englannin mestari Liverpool voitti.
Mestarien liigan perintö.
Minulla oli samat unelmat, jotka halusin saavuttaa.
Mutta kun ei tunnu siltä, että se olisi mahdollista,
se on turhauttavaa.
Siitä joukkueesta ei ollut Mestarien liigan voittajaksi,
ei kilpailemaan kotimaassa.
Se oli kilometrien päässä. Siksi Owen lähti Liverpoolista.
HEINÄKUU 2004 10 KUUKAUTTA ENNEN ISTANBULIA
Erittäin uteliaat -
Liverpoolin fanit ovat käyttäneet kaikkia keinoja nähdäkseen joukkueensa,
joka kokoontui ensi kertaa ennen uutta kautta.
Sopimukseni viimeinen vuosi alkoi vuoden 2004 alussa.
Liverpool oli elämäni rakkaus.
Halusin jäädä Liverpooliin.
Onko se kuva jollakulla? Tarvitsen sen kuvan Instagramiin.
ENTINEN LIVERPOOLIN MAALIVAHTI
Olin 31-vuotias kaudella 2004/2005.
Olin ollut Liverpoolissa kolme vuotta.
Mutta joskus keskittymiseni herpaantui.
Dudek pudotti pallon, ja Florian laittaa sen maaliin! Mikä moka!
Vihasin itseäni sen takia.
Lehdissä luki vain, että valmentaja tarvitsee uuden maalivahdin.
UUSI MAALIVAHTI PRIORITEETTI
Toivottavasti ihmiset ymmärtävät ranskalaisaksenttiani.
Olin ollut Liverpoolissa monta vuotta, mutta en pelannut kovin monessa pelissä.
Kun Rafa saapui, kaikki aloittivat samalta viivalta.
Ajattelin, että voisin saada tilaisuuden pelata.
Olin ollut Liverpoolin seurassa 13 vuotta. Minut oli lainattu toisaalle -
ja yhtäkkiä tuli uusi valmentaja, jonka toivoin antavan minulle -
tilaisuuden pelata ja esitellä taitojani.
Olin melko tuntematon pelaaja.
Pelasin neljä varapeliä, tein kymmenen maalia.
Huhuttiin, että Rafa Benítez oli katsonut muutaman varapelin.
Ajattelin, että jos hän katsoo niitä, saattaisin päästä mukaan.
Kun uusi valmentaja tulee, hänen täytyy valita minut.
Varsinkin, kun haluaa uuden sopimuksen eikä hyviä vuosia ole montaa jäljellä.
Didi Hamann oli hyvä kaverini.
Rafa odotti stereotyyppistä, kurinalaista saksalaista.
Hän oli sen vastakohta.
Poltin ja join silloin tällöin.
Poltin kymmenen, 12 päivässä, koska tunsin tarvitsevani sitä.
Se ei vaikuttanut minuun fyysisesti, koska jos olisin huomannut sen,
olisin lopettanut. Ei sen kummempaa.
Kun Didi Hamann saapui ja joi päivän alkuun vettä,
se kertoi siitä, että hän oli juonut edellisenä iltana.
Muistan ensimmäisen iltani Didin kanssa. Hän oli ollut joukkueessa vasta viikon.
Meillä oli hauska ilta. Emme saaneet taksia kotiin.
Didi lupasi hankkia. Mietin, miten hitossa hän sen tekee.
Hän kävi makaamaan keskelle tietä.
Sanoin, että makaan tässä, koska muuten kukaan ei pysähdy.
Hän ei saanut taksia ja halusi petiin. Seuraavana päivänä oli treeni.
Laitoimme hänet taksiin. Hän oli lähdössä. Ikkuna aukesi.
Hän työnsi päänsä ikkunasta ja kysyi: "Missä asun?"
Ei aavistustakaan. Minä lähdin.
Toivottavasti uusi valmentaja saa pelaajat ruotuun -
ja heistä loputkin irti.
Rafa taisi huomata aikaisessa vaiheessa, ettei joukkuetta korjata nopeasti.
Kun Liverpool tarjosi sopimusta, he halusivat Euroopan parhaiden tasolle.
Jo ensimmäisenä päivänä oli selvää, ettei meillä ollut 11 huippupelaajaa -
tai huippujoukkuetta, joten piti kilpailla toisella tavalla.
Harjoittelu Rafan johdolla oli outoa.
Kentällä ei ollut palloa vaan harjoituskartioita.
Rafa sanoi: "Pallo on A-kartiolla, D-kartiolla, F-kartiolla."
Meidän piti juosta paikoillemme.
En ollut tottunut sellaiseen. Se tuntui kurinalaiselta.
Hän katsoi pelaajia ja sanoi:
"Sinä kaksi metriä ylemmäs, sinä metri oikealle,
sinä kaksi metriä sisemmäs."
Hän näki meidät shakkinappuloina tai numeroina.
Oli tavatonta tehdä töitä jonkun kanssa, joka keskittyi paljon yksityiskohtiin.
Kaikki pohtivat, miksi teemme näin.
Olen perfektionisti ja pidän yksityiskohdista.
Tykkään analysoinnista.
Sentti korkeammalle tai matalammalle erottaa joskus menestyksen tappiosta.
Tämä on aina ollut elämäntapani.
Pikkupoikana isä antoi minulle muistikirjan.
Vietin pitkiä aikoja asioita pohtien. Pyörittelin kaikenlaista päässäni.
Kirjoitin muistikirjaani jokaisen kokoonpanon -
jokaisesta koulujoukkueeni pelistä.
Kirjoitin muistiin tilastot, kuten maalit, keskiarvot, laukaukset kohti maalia.
Aloin analysoida liikkeitä ja pelin ominaisuuksia.
Hahmotin jalkapallon näin tajuamattani.
Välitin tiedot pelaajille -
parantaakseni jokaista pelaajaa ja joukkuetta hieman lisää.
Pienet yksityiskohdat ratkaisevat.
Kun tämän pitää mielessä, pelistä tulee täydellistä.
ELOKUU 2004 9 KUUKAUTTA ENNEN ISTANBULIA
Peli alkakoon!
Tervetuloa Gillette Soccer Saturdayhin kauden ensimmäisenä päivänä -
yhden aikakautemme dramaattisimman kesän jälkeen.
Näen itseni Stevie G:n vieressä.
On reilua sanoa, että kauden aloitus Benítezin johdolla -
oli painajainen.
Nopea käännös, ja hieno pallo sisään. Ja onhan se!
Yksi-nolla Bolton Wanderersille!
Giggs potkaisee, jälleen Silvestre!
Liverpoolin espanjalainen inkvisitio saattaa olla juuri alkamassa.
Huonoin mahdollinen alku. Juuri sitä emme halunneet.
Jälleen kauhistuttavaa peliä vailla laatua ja ideoita,
mutta pahinta oli taisteluhengen puuttuminen.
Alonso antoi sen Downingille!
Muistan sen pelin.
Middlesbrough etenee taas. Hasselbaink. Hän löysi Zendenin!
Se oli huono peli.
Liverpool-fanit lähtevät ennen loppua. He ovat nähneet tarpeeksi.
He kantavat paitaa. Pelaisivat sen vuoksi!
Cole... Se löysi tien sisään!
Mukana ei ole intohimoa. Peliä on vaikea katsoa.
Benítezin pitää koota itsensä.
Crouch on vapaana. Kaukana. Siinä hän on!
Jopa Crouchy teki maalin meitä vastaan. Niin huono tilanne oli.
Wright-Phillips karkaa.
Carragherin kosketus toi Dudekille tekemistä. Anelka!
Hitto.
Uusi painajainen unohdettavaksi Liverpoolin maalivahti Dudekille.
Dudek on yhtä tyhjän kanssa. Hän ei ole tarpeeksi hyvä.
Se kausi oli vaikein jalkapallourallani.
Chaplow.
Voi luoja, tämä on se.
Se on oma maali!
Djimi Traoré teki oman maalin koomiseen tyyliin!
Mitä Traoré ajatteli?
Se oli loistava maali puolustajalle.
Burnleyn ensimmäinen maali FA Cupissa Liverpoolia vastaan 36 vuoteen.
En voi uskoa, kuinka huonoja olimme. Liverpool oli aivan surkea.
Olimme surkeita Euroopassakin. Todella surkeita.
Liverpool on pulassa!
Mikä maali!
Kaikki eilen pelanneet olivat täysin turhia.
Ajattelin, että huonommin ei voi mennä.
Saviola!
Liverpool-fanit odottavat paljon Mestarien liigasta.
Tunsin kaikki tunteet. Arvoton, hyödytön, ei tarpeeksi hyvä.
Ei pisteitä. Liverpoolin kohtalo Mestarien liigassa ratkeaa viime hetkillä.
Vielä yksi tilaisuus, kun Olympiacos tulee Anfieldille parin viikon päästä.
Joskus mielessä kävi se ajatus, että palaammeko enää suureksi seuraksi?
MARRASKUU 2004 6 KUUKAUTTA ENNEN ISTANBULIA
Milloin lie viimeksi he pelasivat niin huonosti.
Ei intohimoa tai halua. Se on roskaa.
Välitän Liverpoolista todella paljon. Se tekee kipeää, kipu on fyysistä.
Kun ei suju hyvin, se voi olla henkisesti rankkaa.
Tunteet voi tuntea kaupungissa.
Voisimmeko osoittaa intohimoa, vähän sitoutumista?
Meillä on tunnepitoisia seuroja. Kaupunki on tunteikas.
Asukkaat ovat tunteikkaita.
Hänen olisi pitänyt pyytää anteeksi faneilta eilen.
Liverpool ei pelaa, kuten yleensä. - Ei taistelua, sielua, intohimoa.
Kun liityin Liverpooliin, vallalla oli tunteisiin perustuva kulttuuri.
Jalkapallo vaatii muutakin.
Jos on todella tunteellinen, ei löydä tietä menestykseen.
Stratego!
Stratego, Milton Bradleyn loistava strategiapeli kahdelle.
Nopea, helppo ja jännittävä...
Isä antoi minulle lapsena Stratego-pelin.
Se oli ainoa siihen aikaan Espanjassa.
Kesällä kävimme Madridin vuoristossa.
Kilpailimme ystävien kesken. Eräs koulukaverini oli tosi hyvä.
Hävisin yhtenä päivänä ja suutuin. Itkin kotona, huoneessani.
Tappio opettaa enemmän kuin voitto.
Aloin tajuta,
että on tärkeämpää pelata päällä kuin sydämellä.
En hävinnyt enää.
Pelaajia on opetettava -
pelaamaan päällä eikä vain sydämellä.
Pelissäni on kyse tunteista.
Intohimo, halu, sitoutuminen. Seuran logo, lintu, ja perhe.
Se oli minussa.
Tuntui, että hän halusi muokata ja muuttaa minua.
Mikään ei tyydyttänyt häntä.
Vaadin pelaajiltani paljon.
Se lienee tärkeintä. Menestys syntyy siitä.
Hän ei arvostanut, luottanut tai halunnut minua.
Olen aina tehnyt selväksi, että haluan pelata vain Liverpoolissa.
Sen epäilyksen ja kylmyyden myötä -
olin osa joukkuetta, joka ei uskonut, että pärjäisin huipulla.
Silloin mieli muuttuu.
Steven Gerrardin huhutaan siirtyvän pois kotiseurastaan.
Jos he menettäisivät Gerrardin, täytyisi hyväksyä, ettei seura ole iso.
Hänen näkökulmastaan jos hän haluaa olla kansainvälinen huippu,
on pelattava huipputasolla, mutta ei Liverpoolissa.
Gerrard haluaa pelata säännöllisesti huipputasolla.
Eli Mestarien liigassa ja finaalissa.
JOULUKUU 2004 5 KUUKAUTTA ENNEN ISTANBULIA
Lähtölaskenta Liverpoolin Mestarien liiga - peliin, joka on voitettava, on alkanut.
Vain voitto kreikkalaista Olympiacosta vastaan Anfieldillä takaa jatkon.
Liverpoolin talvi on ollut kalsea. Seitsemäs liigassa. Maaleja ei synny.
He tarvitsevat maaleja. He pelaavat jatkosta Mestarien liigassa
Se oli valtavan tärkeä peli. Ainoa asia, joka motivoi,
oli Mestarien liiga.
Liverpool on jo hävinnyt Olympiacosille Kreikassa.
He ovat ryhmänsä kolmantena.
Pelkkä voitto ei riitä viemään Liverpoolia 16 parhaan joukkoon.
Heidän on voitettava kunnolla.
Piti voittaa kahdella maalilla. Voitto ei riittänyt.
Ennen peliä julkaistiin otsikoita...
POKAALEJA TAI LÄHDEN
...jotka nostivat paineita.
KUNNIAA TAI LÄHDEN
En ole ollut tyytyväinen seuraan viimeisten kahden vuoden aikana.
Ensi kertaa urallani olen harkinnut siirron mahdollisuutta.
Tykkään Mestarien liigasta, mutta niin muutkin,
ja ymmärrämme, miten tärkeää se on seuralle ja itsellemme.
Haluan pelata Mestarien liiga -jalkapalloa.
Olemme valmiita tämän Mestarien liigan pelin aloitukseen.
Liverpoolin on pakko voittaa.
Menestys Euroopassa merkitsee paljon faneille.
Se on osa tämän seuran perintöä ja sielua.
Benítez on päättänyt vaihtaa maalivahtia.
Jerzy Dudek on penkillä tänä Liverpoolin tärkeänä iltana.
Oli vaikeaa hyväksyä se, etten pelaisi.
Minulle oli tärkeää olla ykkösmaalivahti.
Se oli DNA:ssani.
Se vaikutti minuun henkisesti.
Suunnitelmana oli aloittaa hyvin, saada fanit mukaan,
päästä edelle.
Rivaldo.
Sitten yhtäkkiä...
Yhä Rivaldo!
Tämä on kuin räätälöity Rivaldon brasilialaiselle nerokkuudelle.
Siinä. Palloa pelattiin alhaalla. Kirklandia ei näkynyt! Alas verkkoon!
Mikä katastrofi Liverpoolille.
Liverpoolin on tehtävä ainakin kolme maalia.
Vihellys puoliajan merkiksi. Liverpoolin peli ei suju hyvin.
Sillä hetkellä -
ajattelin, että Steven Gerrard lähtee.
Liverpoolilta vaaditaan nyt valtavaa ponnistusta.
Kun asiat menevät huonosti,
jos pelaajat masentuvat ja alistuvat kohtaloonsa, on tarjottava ratkaisua.
Stratego, strategiapeli Milton Bradleyltä.
Benítez ei ole pelännyt tehdä vaihtoja. Illan vaihdot ovat olleet yllättäviä.
Nuoret Sinama-Pongolle ja Neil Mellor.
Kääntävätkö he pelin kulun eduksemme? Eivät oikeastaan.
Nuoren pelaajan on vaikea olla hermostumatta.
Piti tehdä kolme maalia.
Pilli soi toisen puolikkaan alun merkiksi.
Näkymät eivät ole hyvät. Jatko vaatii yli-inhimillistä ponnistusta.
Sinama-Pongolle kääntyy sisään.
Sinama-Pongolle jatkaa. Syöttö ei löydä Kewelliä.
Jokainen vaihto on riski.
Gerrard.
Mikä syöttö.
Yleisö mylvii, kun Melloria rikotaan.
Jos se toimii, on nero. Jos ei, on tehnyt virheen.
Epäilykset heräävät luonnostaan, koska joukkueemme ei ollut uskomaton.
Irtoaisiko heistä etenemiseen riittävä määrä maaleja?
Kolme maalia.
Kewell puolustajan ohi rangaistusalueelle.
Kewell vetää sen poikki. Sinama-Pongolle tekee maalin!
Juuri tätä he ja Anfield halusivat. Tilanne on yksi-yksi.
He tarvitsevat kaksi lisää ilman vastausta.
Siinä on tilaisuus. Carragher kaatuu. Ei rangaistuspotkua.
Pongolle ylittää. Tilaisuus. Finnaan yrittää.
Kuin puukko verkkoon. Liverpoolille maali. Neil Mellor on tehnyt maalin.
Sillä ei ehkä ollut väliä. Tarvittiin vielä yksi.
Kymmenen minuuttia.
Hyökkäysaalto toisensa jälkeen.
Kaikki Anfieldillä jännittävät.
Tunteet tihkuivat kehostani.
Jokainen vastahyökkäys ja eteenpäinsyöttö. Yleisö eli niissä mukana.
Silloin tuntee vedon. Se on taianomainen tunne.
Carragher.
Pelissäni -
oli kyse rakkaudesta.
Kyse oli intohimosta.
Gerrard! Senkin kaunotar!
Mikä osuma, poika!
Aivan mahtavaa! Se oli potku lentävään palloon!
Fantastista!
Liverpool kolme, Olympiacos yksi.
Steven Gerrard.
Liverpoolia ei voi kuvitella ilman häntä.
Suostutteleeko paikka 16 parhaan joukossa hänet jäämään?
Miten tämä ilta vaikuttaa hänen päätökseensä jäädä tai lähteä?
Yksi ilta Anfieldillä ei riittäisi.
Steven Gerrard on Liverpoolin kapteeni ja innoittaja.
Mutta kuinka kauan?
Hänen viimeaikaiset pelinsä Liverpoolissa ovat kiinnittäneet -
jalkapallon suuritaskuisimman, Chelsean huomion.
GERRARD TIENAA CHELSEASSA
Lehtien mukaan Liverpoolin kippari -
on valmis siirtymään Chelseaan 125 000 punnan viikkopalkalla.
Sen joukkueen Abramovitš osti.
Lampard iskee! Ja Lampard tekee maalin!
76 miljoonan punnan arvosta lahjakkuutta Länsi-Lontooseen.
José Mourinho vei Chelsean toiselle tasolle.
Olen erityinen.
Tästä seurasta puhuivat kaikki Euroopassa.
He halusivat ostaa Englannin ja Euroopan parhaat pelaajat.
Stevie oli molempia.
HALUAMME GERRON
Chelsea pitää aina ykkössijan tavoitteenaan.
Steven on loistava pelaaja ja on pärjännyt tosi hyvin.
Minä ja agenttini saimme puheluita Chelsealta.
Maailman paras valmentaja Mourinho soitteli.
Hän tarjosi älyttömiä summia, jotka muuttavat mielen.
Chelsea käytti omaisuuksia. Menestys olisi varmaa.
Kaikki odottavat Chelsean voittavan Mestarien liigan.
Luuletteko, että Gerrard lähtee?
Jos ne summat, 150 000 puntaa viikossa, ovat totta,
pelaajan on vaikea sanoa, ettei siirry.
En voi unohtaa suhdettani Liverpooliin. Se on mahdotonta.
Mutta menestystä janoaa.
Kun he tulivat, en tiennyt, mihin suuntaan mennä.
Fanit huijaavat itseään, jos luulevat, ettei hän lähde Chelseaan.
Olen tukenut Liverpoolia 25 vuotta.
Gerrard, jos kuuntelet, olet suuren seuramme kapteeni.
Olet Liverpoolin poika. Jos lähtisit, se olisi häpeällistä.
Olin henkisesti huonossa jamassa. Pääni oli sekaisin.
Kannattajat esittivät vetoomuksensa harjoituskentän lähellä.
Stevie taisi tarvita silloin tukea.
Että joku kysyisi vointia ja sanoisi, että hän on mahtava.
Mutta Rafa Benítez ei tekisi niin. Hän oli hyvin tunteeton.
Jos valmentajan paras pelaaja harkitsee lähtöä,
syitä on yritettävä ymmärtää. Sitten hänet pitää vakuuttaa siitä,
että voimme tehdä jotain toisin.
En näytä tunteitani. Ainoa tapa, jolla saatoin...
Saatoin vain tehdä kovemmin töitä.
Teemme videoita kaikista peleistä -
ja analysoimme kentän tapahtumia.
Haluamme korjata monia asioita.
Jalkapallo on tunteikas laji.
Mutta valmentajan on aina keskityttävä työhönsä,
eikä hän saa haaskata energiaa ulkopuoliseen hälinään.
Rafa oli fanaattinen aamuin, päivin ja öin.
Hän puhui taktiikasta, pelistä ja pelaajista.
Puhuin Rafan kanssa vain jalkapallosta.
Kuka tietää jalkapallosta? Voimmeko siirtää tämän?
Jalkapalloa, jalkapalloa.
Kaksi hyökkääjää ja kaksi puolustajaa.
Missä aukko on? On oltava näin. Kehon asento.
Tuntui, ettei hän tiennyt muusta. - Aloita!
Voitko puolustaa häntä? - Okei!
En. - Koska estän sinua.
Vaikka häneen törmäisi käytävällä tai keittiössä,
hän puhui jalkapallosta käyttäen mitä tahansa apunaan.
Montako niitä on? Kaksi, neljä, kuusi. Näillä pelaajilla on vapaus liikkua.
Pakkomielteinenkö? - Erittäin.
He pitivät minua hulluna. Mutta tiesin,
että tapani tehdä töitä on johtanut menestykseen.
Benítez on aina opastamassa.
Supersyöttö, ei paitsiossa, maali!
Hamann.
Siellä lepää!
Aloimme rakentaa jotain ja tottua valmentajaan.
Kun tein muistiinpanoja, loin järjestelmiä.
Nämä tein 19-vuotiaana. Kaikki treenini.
Jälleen Gerrard. García! Maali Liverpoolille!
Kaikki alkoivat sisäistää hänen ajattelutapansa.
Liverpool etenee UEFA:n Mestarien liigan kahdeksan parhaan joukkoon.
Jos pelaaja ei usko valmentajaan, häneen on valettava uskoa.
Ajattelin, että olemme oikealla tiellä.
Luis García kokeilee onneaan. Mikä maali!
Mikä maali, mikä ilta!
Yksi kypsimmistä ja onnistuneimmista esityksistä täällä -
englantilaisjoukkueelta Euroopassa, mitä olen nähnyt vuosiin.
Kun suoritukset paranivat,
pelaajat alkoivat uskoa, että voimme saavuttaa jotain suurta.
Aikaa jäljellä sekunteja. Hatuista kiinni.
Se on ohi! Liverpool on Mestarien liigan välierissä!
Mahtava suoritus Liverpoolilta, joka hädin tuskin uskoo tätä.
Minun ja jokaisen kannattajan mielessä pyöri se,
että se kausi oli tärkeä pitääksemme kiinni kapteenistamme.
TOUKOKUU 2005 3 VIIKKOA ENNEN ISTANBULIA
Mestarien liigan välierissä nähdään englantilaisten peli,
kun Liverpool kohtaa Chelsean.
Voi ei.
Chelsea on mestari!
Barclaysin Englannin Valioliiga ei ole koskaan saanut -
voittoa ansaitsevampia mestareita.
Chelsea oli maan paras joukkue. Kausi ei olisi voinut mennä paremmin.
Campeones!
Campeones! Olé, olé, olé!
Lisämerkitystä toi se,
että he olivat jahdanneet kapteeniamme puoli vuotta ujostelematta.
CHELSEA JAHTAA YHÄ GERRARDIA
Chelsea oli ylimielinen.
Heillä oli Abramovitšin rahat, tähtipelaajia maailmalta,
koppava Mourinho, ja he olivat varmoja voitostaan.
Tuntuu hyvältä olla välierissä.
Olen onnekas. En ole koskaan hävinnyt välierää.
Tulin tänne egoni kanssa, joka on iso!
Nyt se on vielä suurempi!
MESTARIEN LIIGAN VÄLIERÄ
Mikään ei erota Liverpoolia ja Chelseaa toisella osiolla.
Tilanne ratkaistaan tänään täällä Anfieldillä.
Punaiset ovat altavastaajia voitokkaan Chelsean kohdatessaan,
joka on voittanut Benítezin joukkueen kolmesti tällä kaudella.
Se oli iso juttu seuralle, meille joukkueena, mutta myös minulle.
Koska minut oli yhdistetty Chelseaan ja Mourinhoon,
koska tiesin, etteivät fanit olleet iloisia, halusin voittaa.
Sanonnan mukaan välierätappio on karvain. Jännitys paistaa kaikkien kasvoilta.
Jerzy Dudek palasi juuri Liverpoolin kokoonpanoon.
Rafa tuli luokseni ja sanoi: "Olet palannut, Jerzy."
Sanoin itselleni, että olen valmis.
Jännityksen saattoi aistia.
Kaikki tunsivat sen. Rafa, pelaajat, fanit.
Rafa keskittyi Mourinhoon.
Rafa halusi voittaa ennen kaikkea Mourinhon.
Halusitko voittaa Josen?
Halusin vain voittaa. Halusin voittaa Liverpoolille.
Koska vastassa oli Chelsea -
ja Mourinho oli valmentaja... Kyllähän se toimi lisämotivaationa.
Tänään taistellaan lopusta.
Joko Liverpool tai Chelsea etenee Mestarien liigan finaaliin.
Se oli kuin pata, sekoitus kaikkia tunteita.
Kyse ei ollut vain Liverpoolista vaan myös Chelsean estämisestä.
Tunnelma oli käsinkosketeltava.
Oli oltava kärsivällinen, kuten shakissa.
Riise.
Gerrardilla on tilaa. Pallo Barošia kohti.
Menikö se sisään?
Maali!
Oliko se maali?
En tiedä, mutta toivon, ettei ollut.
Koska se menee ihon alle.
Mutta oliko se maali?
Tiukille meni.
Tosiasia on, että se maali annettiin. Siinä kaikki.
Tällä kertaa Lampard. Todella hyvä torjunta Dudekilta.
Kaikki tiesivät tarkalleen tehtävänsä. Pelaa tällä, älä tällä.
Hyvää haastoa Gerrardilta.
Olimme järjestäytyneitä, vahvoja.
Mikä taklaus Jamie Carragherilta!
Tuntui, että kaikki työstämämme klikkasi paikalleen.
Liverpool seisoo Mestarien liigan finaalin kynnyksellä.
He voivat vain laulaa ja viedä joukkueen tahdon voimalla perille.
Liverpoolin on jälleen aika pelata Mestarien liigan finaalissa.
Rafa Benítez joukkueineen on kääntänyt kelloa taaksepäin.
Tämä on kuin ennen vanhaan.
Heillä oli rahaa, pelaajat ja José Mourinho.
Heillä ei ollut historiaamme.
Kaupunkia.
Anfieldiä.
Voisiko Gerrard edes harkita -
jättävänsä seuraa, joka on juuri päässyt finaaliin?
Seuraa, joka on hänellä verissä.
Heippa, Mourinho!
Rafa, Rafael! Rafa, Rafael! Rafael Benítez!
Pelin lopussa tunnelma oli katossa,
koska emme voineet uskoa, mitä juuri oli tapahtunut.
Kaikki lähtivät kaupungille.
Rafa Benítezin assistentti sanoi:
"Jos joku lähtee kotiin ennen neljää, saa sakon."
Rafa esitti melkein tietämätöntä, joten tieto tuli assistentilta.
Mutta Rafa Benítez tiesi varmasti, ettei kukaan meistä palannut ennen neljää.
Matkatoimistoissa ympäri kaupungin -
etsitään kuumeisesti faneille lentoja Istanbulin finaaliin.
Olemme viimein John Lennonin lentoasemalla.
Yli 30 000 Liverpool-fania odotetaan Istanbuliin -
Mestarien liigan finaaliin, kun Liverpool kohtaa suosikit, AC Milanin.
Finaali on joukkueen suurin ottelu 20 vuoteen.
Tämä on parasta. Liigan viides. Voimme voittaa Mestarien liigan.
Uskomatonta.
Liverpool nostaa pokaalin viidennen kerran!
Hyvä, punaiset.
Jälleen koneellinen luottavaisia faneja kulkee terminaalissa -
lentoaseman 72-vuotisen historian suurimmassa ja vilkkaimmassa tapahtumassa.
Haluan sinne. En malta odottaa. Nostamme pystin.
Seura on rakennettu Mestarien liigassa.
Yksikään brittiseura ei vedä vertoja. Voitto kotiin.
Paras tunne on se, kun tämä on kädessä.
Lippu Istanbulin Mestarien liigan finaaliin.
Rafa Benítez!
Punaisten kannattajat eivät välitä siitä, miten perille pääsee, kunhan pääsee.
Lentokoneet, junat, ratikat, bussit... Muutama pitkän matkan taksikin.
Istanbulin kadut alkavat täyttyä ihmisistä.
Kaupungissa ei ole enää hotellihuoneita.
Upeaa! Tämä on parasta.
Kannattajat pyhiinvaeltavat nähdäkseen joukkueensa Turkissa.
He toivovat sankariensa voittoa.
Pystytte siihen!
Pelin lähestyessä vakuuttelin itselleni, että voimme voittaa.
Sitten koin oivalluksen.
Kohtaisimme maailman parhaan joukkueen, AC Milanin.
Kun kokoonpanoa kävi läpi, ei voinut kuin nauraa.
Kaikki olivat isoja nimiä. Nimi toisensa jälkeen.
Heillä oli Ancelotti, paras Mestarien liigan valmentaja ikinä.
Maldini, yksi lajin parhaita puolustajia. Ikinä.
Jaap Stam, miesvuori, joka oli jo voittanut Mestarien liigan.
Clarence Seedorf, joka oli jo voittanut kahdessa toisessa seurassa.
Gattuso, joka oli voittanut Mestarien liigan AC Milanissa.
Sitten Shevchenko, joka oli maailman paras hyökkääjä -
ja kiistatta maailman paras pelaaja.
He eivät olleet vain maailman parhaita. He olivat kaikkien aikojen parhaita.
Meillä menee hyvin.
Olemme saavuttaneet tavoitteen, jonka asetimme itsellemme kauden alussa.
Olemme Istanbulin finaalissa.
Osaatko tehdä maalin Liverpoolia vastaan ja voittaa puolalaismaalivahti Dudekin?
Tiedämme, miten se tehdään.
Kerro minulle. Kerro miten.
Huomenna näet.
Kello on yli puolenyön,
mutta tuhannet Liverpoolin kannattajat ovat yhä tällä aukiolla.
Mitä kentällä tapahtuukin,
Liverpoolin fanit aikovat nauttia täysin rinnoin.
En saa unta, koska -
huomenna on Mestarien liigan finaali.
25. TOUKOKUUTA 2005 4 TUNTIA FINAALIIN
Jännitys tiivistyy täällä.
Liverpoolin suurimpaan Mestarien liigan peliin 20 vuoteen on vain tunteja.
Kirjoittaako Liverpool nimensä taas historiankirjoihin?
Ennen kuin lähdimme stadionille, Rafa näytti videon.
Hän näytti Liverpoolin Mestarien liigan voitot 70- ja 80-luvuilta.
Mestarien liiga on voitettu.
Bruce Grobbelaar hämää jälleen.
Ei osunut!
Liverpool on Mestarien liigan voittaja!
Neljännen kerran.
Miten ihanaa!
Merseyside riemuitsee.
Kun liityn joukkueeseen, tässä tapauksessa Liverpooliin,
asiat oppii tehdessä.
Aloin tajuta, mitä se merkitsee -
faneille, kaupungille, ja tunteille kaiken takana.
Se koskettaa syvältä. Sitä haluaa tehdä jotain kaupungin hyväksi.
Se on se erityinen yhteys. Fanit ja historia ovat seura.
Kun on liverpoolilainen ja näkee sen, sitä haluaa vähän itselleen.
Haluaa jättää jälkensä. Sitä haluaa antaa ihmisille toivoa ja uskoa.
Vastuullamme on myös tehdä ihmiset ylpeiksi.
Kun video päättyi, sanoimme, että on vuoromme tehdä historiaa.
FINAALI
Kuunnelkaa tätä tunnelmaa.
He saavat äänensä kuuluviin tänä iltana.
Kaikkialla näkyi Liverpool. Punainen meri.
Piti keskittyä täysillä ja valmistautua taisteluun.
Koimme monta heikkoa hetkeä ja saimme paljon kritiikkiä,
mutta saimme tilaisuuden muuttaa kaiken.
Peli alkaa pian.
Liverpool vastaan AC Milan, Mestarien liigan finaali 2005, Istanbul.
Se oli elämäni tärkein ilta.
Se oli tilaisuutemme tehdä historiaa.
Liverpool haluaa aloittaa hyvin.
Traoré kentän vasemmalla laidalla. Hyvin hutera pallo.
Seura odotti sitä hetkeä 21 vuotta. Sanoin: "Ei virheitä."
Kaká. Vastaan tulee Traoré.
Tuomari antaa vapaapotkun aikaisin Milanille.
Ensimmäinen koe Jerzy Dudekille. Vapaapotku menee maaliin!
Maldini! Peliä on pelattu ehkä minuutti! Liverpoolin alku on kurja.
Liverpoolin joukkueessa oli kuusi pelaajaa,
jotka eivät olleet koskeneet palloon, ja AC Milan johti.
Tärkeintä on se, ettei toista anneta.
Milan hyökkää. Tässä Shevchenko, ristiin. Kaksi-nolla.
Peli valui käsistä pois, kun koko maailma katseli.
Kaká. Crespoa kohti. Crespo menee läpi. Ehkä kolme-nolla! Se on kolme-nolla!
Ensimmäinen puolikas on ollut järkyttävä Liverpoolille.
Liverpoolin pasmat ovat sekaisin.
Kolme-nolla, ja peli on ohi.
Vihellys puoliajan merkiksi. Liverpool ei voi voittaa.
Olin turta.
Oli noloa katsoa kannattajia.
Tekisimme historiaa vääristä syistä.
Kun puoliajalla on kolme-nolla häviöllä,
missä vain muussa pelissä voisi sanoa jotain. Silloin oli hiljaista.
Olin päästä pyörälläni, me kaikki olimme. Yritimme tajuta, mitä oli tapahtunut.
Minua hävetti oma ja joukkueen suoritus.
Sitten alkoi hälinä.
Tunteet kuohuivat. "Tekisit näin. Olisit estänyt."
Riitelyä, tappelua. "Syy on sinun. Et tehnyt näin."
Oli selvää, että joukkue oli järkyttynyt.
Kuulin heidät, mutta keskityin siihen, mitä minun piti tehdä.
Meillä oli 15 minuuttia aikaa muuttaa tilanne.
Rafa sanoi Traorélle, että hän lähtee vaihtoon.
"Traoré suihkuun." - "Traoré suihkuun."
Tuntui, että peli oli ohi.
Hän järkyttyi. Hän joutui vaihtoon elämänsä pelistä.
Djimi meni suihkuun.
Didi Hamann lähetettiin lämmittelemään, koska hän tulisi kentälle.
Ensimmäinen reaktioni oli: "Mitä teen nyt, Rafa?"
Olimme häviöllä Maailma XI:lle. Sieltä ei ole paluuta.
Mutta menin ulos, aloin lämmitellä.
Näin viimeiseksi, kuinka Djimi riisui asunsa ja käveli alasti suihkuun.
Nojasin kaksin käsin seinään ja mietin. Olin hyvin pettynyt itseeni.
Tuotin pettymyksen joukkueelle ja seuralle.
Ajatukseni olivat synkkiä.
Kun Djimi meni suihkuun,
fyssari kertoi Rafalle, että Steve Finnan, yksi puolustajista, oli loukkaantunut.
Rafa piti pienen tauon.
Hän käski Finnanin suihkuun.
Toinen tauko Rafalta.
"Traoré, ulos suihkusta."
Rafa käski minut kentälle.
Kysyin: "Mitä tarkoitat?" "Takaisin kentälle. Sinä pelaat."
Djimi tuli suihkusta ja puki peliasun päälleen.
Didi Hamann palasi.
Palasin pukuhuoneeseen ja näin ensimmäiseksi Djimi Traorén,
joka käveli juuri suihkuun.
Sanoin tulevani kentälle. Hän kysyi, kuka lähtee. En tiennyt.
En tiennyt, mitä oli tekeillä.
Vähän kaaosta. - Se oli kaoottista.
Rafa alkoi kirjoittaa taululle.
Piti keksiä ratkaisuja. Pohdin, miten löytää ratkaisu.
Niin tärkeässä tilanteessa tarvitaan muutakin kuin taktiikkaa.
Tuomari koputti oveen ja kutsui toiselle puolikkaalle.
Kaikki sekosivat. "Mene takaisin."
Se tapahtui nopeasti. Tuskin pysyin perässä.
Ajatukset olivat sekaisin. - En tiennyt, mitä tapahtui.
Kun palasimme kentälle, pelkäsimme, että se olisi kamalaa.
En koskaan unohda sitä,
kun kävelin tunnelissa ja kuulin kannattajien laulavan -
"You'll Never Walk Alone."
Kävele eteenpäin
Toivo sydämessäs
Etkä koskaan kävele yksin
Se melkein kuulosti virreltä.
Normaalisti, jos on kolme-nolla häviöllä, fanit eivät laula.
Liverpoolin fanit lauloivat "You'll Never Walk Alone".
Etkä koskaan kävele yksin
Et koskaan kävele...
Fanit olivat yhä kanssamme. Emme saaneet olla heikkoja.
Olimme velkaa sen, että yritämme.
Ellemme näe uskomattominta vastausta Liverpoolilta, he eivät voita.
Halusimme näyttää, miksi olimme siellä. Seisoimme yhdessä ja yritimme jotain.
Milan aloittaa toisen puolikkaan, kuten lopetti edellisen, hallinnalla.
Pitkä syöttö eteenpäin. Hamann palloon.
Paikka Riiseltä. Pukkaus, Gerrard! Steven Gerrard tekee maalin!
Hän heiluttaa faneille. "Uskokaa tähän!"
Milan kolme, Liverpool yksi. Ehkä Gerrard luotsaa heidät takaisin.
Aloin tajuta, että vaikka on tärkeää pelata päällä,
sydäntä ei saa koskaan unohtaa.
Hamann 25 metrin päässä. Ei lauo, mutta Šmicer saattaa.
Vladimir Šmiceriltä asti!
Niin sitä pitää täällä Istanbulissa!
Peli näytti olevan ohi tauolla, mutta ehkä tehtävä ei olekaan mahdoton.
Milan kolme, Liverpool kaksi.
He tiesivät, että taistelemme ja ettemme lähtisi. Hanskat riisuttiin.
Liverpool voittaa taklaukset keskikentällä.
Rafa halusi minun hyökkäävän, ottavan riskejä, juoksevan ylös.
Yksikään joukkue ei ole noussut 3-0:sta voittamaan Mestarien liigaa.
Tämä on 50. finaali.
Palasin lapsuuteen koulun pihalle,
jossa tunteet ottivat vallan ja olin James Carragher.
Se poika, joka potki palloa kadulla.
Muistin, kuinka juoksin pallon kanssa, enkä enää tehnyt niin.
Liverpoolin Jamie Carragher.
Gerrard on siellä! Gerrard kaatuu, ja rangaistus on annettu.
Kuka ottaa tämän rangaistuspotkun? Steven Gerrard on ilmiselvä valinta.
Rafa vaihtoi potkun antajia joka peli. Se oli outoa.
Se on Xabi Alonso.
Vanhoja muistoja ja tarinoita.
Rafa sanoi: "Xabi, anna potku."
Se oli ensimmäinen rangaistuspotkuni ammattilaisena.
Tämä 23-vuotias poika, joka pelasi ekaa kautta Englannissa,
joka oli puolet kaudesta loukkaantunut.
Tunsin sen hetken, potkun merkityksen ja kokemuksen puutteen.
Se oli -
niin tärkeää -
seuralle, pelille, minulle, kaikille.
Alonso voi viimeistellä varsin merkittävän paluun.
Hän torjui sen!
Aika tuntui pysähtyneen.
Alonso ottaa kimmokkeen vastaan!
Mahdoton tehtävä on suoritettu!
Viisi minuuttia sitten Liverpool oli kolme-nolla häviöllä!
Katsokaa pistetaulukkoa!
Tällaista Mestarien liigan finaalia ei ole koskaan koettu!
Silloin ajattelin, että ehkä tämä on kirjoitettu tähtiin.
Saatamme todistaa suurinta Mestarien liigan finaalia.
Menemme lisäajalle.
Kohti Serginhoa, joka tuo pallon alas ja rangaistusalueelle!
Carragher torjuu. Se olisi voinut mennä minne vain, jopa omaan verkkoon.
AC Milan painosti meitä.
Heittäydyimme peliin koko kehollamme.
Roikuimme hiuskarvan varassa.
Kaká vei pallon yli!
Traoré on sankari!
Se hetki oli toinen mahdollisuus -
näyttää, kuka olen, vahvuuteni, näyttää maailmalle, keitä olemme.
Vain kolme minuuttia lisäaikaa. Kolme-kolme.
Laukaus kohti maalia. Dudek torjuu pukkauksen! Taas upea torjunta!
Miten hän torjui sen?
Oli kyse millisekunneista.
Ajattelin itsekseni: "Miten torjuin sen?"
Uskomatonta puolalaiselta maalivahdilta.
Kaikki saamani kritiikki... Olin odottanut sitä hetkeä loppuun asti.
Peli menee rangaistuspotkuille.
Uskomaton jalkapallo-ottelu.
Jamie Carragher käytännössä runnoo Jerzy Dudekia.
Hän alkoi työntää minua. "Anna mennä, Jerzy." Hän alkoi huutaa.
Hämää heitä. Meidän on pakko.
Emme ole tässä asemassa enää koskaan. Muista vuosi 1984.
Muista Grobbelaar. Hämää heitä.
Muistan yhä sen, kun suljen silmäni.
Näen hänet yllään vihreä paita ja punaiset shortsit.
Hän yritti häiritä vastustajaa.
Ohi meni!
Tee kaikkesi. Mitä vain.
Mietin, että Bruce käytti spagettijalkoja. Hän liikkui vähän.
"Ehkä teen vähän."
Dudek. Serginho vastassa. Joka laukoo ohi!
Paras mahdollinen alku Liverpoolille.
Didi Hamann antaa ensimmäisen Liverpoolin rangaistuspotkun.
Rafa käski minun olla ensimmäinen.
Benítez tiesi kaiken rangaistuspotkuista.
Hän sanoi, että onnistun 91 % todennäköisyydellä,
jos osun vasemmalle lantion korkeudelle.
Hamann yrittää antaa Liverpoolille edun. Se riittää! Liverpool on edellä.
Dudek heiluttaa molempia käsiään Pirlolle.
Pirlo lähestyy. Dudek torjuu!
Täältä hän tulee.
Dida liikkuu, mutta väärään suuntaan. Kaksi-nolla Liverpoolille.
Tomasson. Hän tekee maalin.
RANGAISTUSLAUKAUKSET
John Arne Riise.
Mutta Dida ylttyy siihen.
Milan on taas mukana.
Kaká voisi tasoittaa.
Kaká osuu ponnekkaasti.
Šmicer. Pitkä, pitkä juoksu.
Sieltä hän tulee. Hän sujauttaa pallon verkkoon!
Liverpool johtaa 3-2.
Jos Milan ei osu, Liverpool voittaa pokaalin.
Euroopan paras hyökkääjä on nyt Andriy Shevchenko.
Hän haluaa pallon heti.
Jos hän ei onnistu, vastoin todennäköisyyksiä Liverpool -
voittaa Mestarien liigan.
Rafa oli paras tilastoissa.
Meillä oli koodi. Maali oli jaettu kuuteen ruutuun.
Rafa antoi tämän tiedon.
"Andriy Shevchenko pitää numeroista 1 ja 4."
Shevchenko!
Dudek torjuu Liverpoolin maalissa!
Vastoin kaikkia odotuksia joukkue, joka oli puoliajalla 3-0-tappiolla...
Liverpool voittaa Mestarien liigan!
Kävele eteenpäin toivo sydämessäsi.
Tämä on mahtavaa. Tätä iltaa he eivät koskaan unohda.
Liverpool on Mestarien liigan voittaja.
Uskomatonta.
Yksikään jalkapallotarina ei ole koskaan ollut näin dramaattinen.
Tämä on uskomatonta.
Loistavaa.
Liverpool,
2005!
Mielestäni jalkapallo ei siitä parane.
Sitä ei uskonut ikinä tapahtuvan. Ei edes villeimmissä unelmissa.
Ravistakaa joku minut hereille!
Pokaali on kotona, jonne se kuuluu! - Niin!
Kävin läpi monia hyvin synkkiä hetkiä.
Mutta kun muistelen sitä, oli fantastista päästä sille matkalle.
Se oli hienoa aikaa.
Saavutus teki olon niin tyytyväiseksi.
Se merkitsi paljon faneille ja kaupungille.
Olen unelmamaassa!
Olen nyt osa Liverpoolin historiaa, mikä on...
Se on hieno tunne, suuri etuoikeus.
Näytimme, että se ei ole ohi ennen kuin se on ohi.
Kun näin, paljonko se merkitsee,
en koskaan unohda sitä.
Se oli vaikea matka,
tunteellinen matka,
mutta olen fani ja yksi heistä.
Olin onnekas, kun sain yrittää sitä.
Siitä lapsena unelmoi.
Halusin olla osa jotain, mitä muisteltaisiin tulevina vuosina.
Sain elää sen unelman.
Ei sillä, ettenkö tuntisi tunteita. Minun on vaikea ilmaista niitä,
koska tunteita on niin paljon. Tunsin ylpeyttä ja tyydytystä.
Olo tuntui erityiseltä.
Kun muistelen Rafaa, hän oli paras valmentajani.
En ajatellut niin silloin, mutta nyt uraani ajatellen,
Rafa Benítez auttoi minut uudelle tasolle ja oli ratkaisevassa osassa.
Jalkapallon historiassa -
on ollut parempia pelaajia, joukkueita, seuran valmentajia,
mutta Liverpoolin historiassa ei ole ollut suurempaa hetkeä kuin Istanbul.
Tekstitys: Eveliina Paranko