ДИСКЛЕЙМЕР
[диктор] У 1853 році українці подарували світові першу гасову лампу,
Downloaded from YTS.BZ
яка освітила всю Європу.
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Винахідник Йоганн Зех запатентував свій винахід,
але привілей дотепер так і не знайшли.
Автор не несе відповідальності за рішення, прийняті на основі цієї інформації,
проте попереджає, що дехто і досі бажає темряви.
[відкриваються двері]
[похмура амбієнтна мелодія]
[цокає годинник]
[бринить дзвінок]
[тривожний ритм]
[Амелія, зусилля]
[різкий звук, мелодія стишується]
[похмура щипкова мелодія]
[риплять двері]
- [Томаш] Проходь, будь ласка. - [Амелія] Дякую.
[Томаш] Прошу.
[долинає відлуння дзвонів]
[Томаш] Дякую.
[подих вітру, моторошний звучок]
[Томаш] Амеліє, познайомся, це наша прислуга. А це ваша пані.
- Дозвольте, пані. - Амелія Крижевська-Зег.
- [Хелена] Пан та пані бажають чаю? - [Томаш] Так, будь ласка.
[легка ефірна мелодія]
[похмурий акорд]
[Амелія] Двадцять років минуло.
Усюди застигли спогади.
Ось тут любив сидіти мій батько.
[Томаш] Я наказав все залишити, як було, до дрібниць.
Але якщо тобі не подобається — можна все змінити, тепер це наш дім.
[Амелія] Може, ти і правий.
Мої батьки пережили тут важкі часи.
[смішок]
Ходімо далі.
[легка ефірна мелодія]
[Томаш] Можна.
[Амелія] Томаше, це спальня моїх батьків.
[Томаш] Ні, тепер це наша спальня.
Подивись, яка вона чудова. Яка вона простора.
А це ліжко.
Мені дуже подобається.
[Амелія] Дивні шпалери.
Мені здавалось, у них був якийсь інший відтінок.
[Томаш] Шпалери — це єдине, що я змінив, бо старі понищили комахи.
Але як на мене — вишукано. Тобі подобається, кохана?
Сьома, треба перевдягатись, вони вже скоро прийдуть.
[Амелія] Хто?
[Томаш] Гості, яких я запросив. Хіба я тобі не казав?
[б'ють дзвони]
[таємнича мелодія]
[долинають розмови гостей]
[Заорський, сп'яніло] Ви тільки уявіть.
[ляскає в долоні]
Ніч, на столі пацієнт —
молодий хлопець,
хе-хе, з гострим апендицитом.
При світлі свічок я би...
ну, я б його не врятував.
Ну, тонка робота, знаєте.
Самі розумієте.
І тут лампа!
Рівне світло, і, курва, все бачу!
[хихотить]
Мені лишається тільки взяти скальпель
і зробити свою... свою справу.
Раніше це було неможливо!
[гість] А скільки людей врятовано за ті роки?
[Заорський] Дуже багато.
[Грабовський мугикає, смішок]
А скільки людей збагатилося на його винаході за ці роки.
[Заорський] Мені складно мислити такими категоріями.
[Марковіц] Звісно, пане Заорський, звісно.
Саме через таке мислення, такі, як пан Зег,
і не змогли здобути значних статків.
[Заорський] Якщо б такі, як Зег, не думали про людей,
то не було б кому ходити у ваші крамниці та ресторації.
[похмура мелодія]
[Томаш] Добрий вечір, панове.
[Заорський] Амеліє!
Я дуже радий, що ви повернулися до Лемберга.
Дякую за запрошення.
І прийміть мої щирі співчуття щодо смерті вашого батька.
[Амелія] Дякую, пане Заорський.
[Томаш] Я жалкую, що зустрів Амелію вже по смерті пана Зега.
Він був видатною людиною.
[Заорський] А чим ви займаєтеся, пане Крижевський?
[Томаш] Я психіатр, пане Заорський.
Працюю в крайовому закладі для божевільних на Кульпарковій.
Психіатрія як галузь медицини нині перероджується.
Моя робота — то велике випробовування милосердям.
[Заорський] Гм.
[Мікаель] Лілі.
[Амелія] Мікаель?
Томаше, познайомся, будь ласка.
Це Мікаель Горецький, мій друг.
А це Томаш Крижевський, мій чоловік.
[Мікаель] Дякую за запрошення.
[Марковіц] Горецький?
[Мікаель] Пане Марковіц.
Про вашу нафтову компанію в Галіції ходять легенди!
[Мікаель] Своєму успіху я завдячую насамперед пану Зегу,
бо саме він оплатив моє навчання.
[Амелія] Мікаелю, батько радів твоїм успіхам.
[Томаш] Ледь не забув — це диво я привіз разом із собою із Парижу.
І зараз я не тільки про Амелію.
[Грабовський] Грамофон!
- [Томаш] Так. - Це ж остання модель.
- [Мікаель] Як ви познайомилися? - [Амелія] В Бориславі.
Томаш був проїздом у місті і випадково зайшов в нашу сімейну аптеку.
[Мікаель] Коли це було?
[Амелія] По смерті батька.
[Мікаель кахикає]
Вибач.
Мабуть, тобі було дуже самотньо.
[Амелія] Так, але в мене з'явився Томаш.
[грає композиція]
[Томаш] Лілі, пам'ятаєш той танець, який ми вивчили в Парижі?
[Амелія] А це доречно? [Томаш] Так, давай покажемо гостям.
[ритмічна французька пісня з грамофона]
[похмурий амбієнт накладається на музику]
[гості аплодують]
[Амелія, усміх]
Піду подихаю.
[Томаш] Продовжимо, панове.
[долинають лункі кроки]
[таємничий амбієнт]
[долинає важке рипіння]
[Амелія] Хто тут?
[важке рипіння]
[рипіння близько]
[стукаючий серцевий ритм]
[вибух, брязкіт лампи]
[крик Амелії]
[скрегоче платівка, затихає]
[Амелія болісно сичить]
[Заорський шикає]
Вам пощастило, що ваша дружина — аптекарка та має лікувальні мазі.
Крем із аконітом, непогане знеболювальне.
Тільки треба знати міру.
[Амелія] Томаше...
- [Томаш] Катерино, що за недбальство? - [Катерина]: Вибачте, пане, я...
[Томаш] Досить! Саме через це в крамниці батька Амелії
заживо згоріли люди!
[Амелія] Чому лампа вибухнула?
[Мікаель] Хіба що замість гасу хтось залив туди ефір.
[Томаш] Ні, це неможливо. Всі гості, прислуга — всі були у вітальні.
[Амелія] Я відчуваю — це навмисно.
[Томаш] Кохана...
[Заорський] Я піду. Одужуйте, Амеліє.
[Амелія] Дякую.
[Томаш] Лікарю, я проведу вас.
[Мікаель] Ти впевнена, що ти когось бачила?
[Амелія] Так.
[Мікаель] Треба бути обережною, Лілі.
[зітхання]
[Томаш] Хелено, ви можете йти додому.
Катерино, проведіть нашого гостя.
[Мікаель] На добраніч.
[Томаш] Радий був познайомитись.
[моторошний звук]
[Томаш] Приймай по дві пігулки кожен день.
Це пан Заорський прописав
від болю і нервової слабкості.
Дай попіклуватись про тебе.
Наступного разу будьте більш уважні.
Ви вільні.
[кроки віддаляються]
[Амелія] Мені страшно.
[Томаш] Я розумію, ці стіни навіюють страшні спогади.
Але це мине.
[Амелія] Давай переїдемо в інший будинок.
[Томаш] Лілі, через єдину прикрість?
Зранку ти була щаслива повернутись додому.
[Амелія] А тепер мене цей дім лякає.
[Томаш] Амеліє, у Лемберзі моя робота, я потрібен своїм пацієнтам.
[похмура щипкова мелодія]
[Томаш зітхає] Третя година ночі.
Мені треба бути в лікарні рано вранці.
Це моя провина.
Я поспішив з гостями, я просто хотів зробити тобі дещо приємне, але...
[Амелія] Ні, все гаразд.
Я щаслива, що ти в мене є.
[Томаш] Спи, кохана.
[мелодія стишується]
[спокусливий гіпнотичний ритм]
[мелодія стишується]
[кроки]
[ритмічна мелодія]
[клацають зачинені двері]
[смикає ручку]
[Амелія] Катерино!
Чому двері зачинені?
[Катерина]: Пан наказав.
[Амелія] Я хочу піти в сад, квіти підрізати.
[Катерина] Пану це не сподобається.
[стук у двері]
[Амелія] Відчиніть.
[дзенькають ключі]
[Мікаель] Вітаю.
Лілі.
[Амелія] Що ти тут робиш?
[Мікаель] Лілі, мені треба тобі дещо сказати.
Я поїхав у лікарню на Кульпарковій.
Там не працює лікар з прізвищем Крижевський.
[Амелія] Це неможливо.
[Мікаель] Амеліє, почуй мене.
Що ти знаєш про Крижевського?
Тільки те, що він тобі сам сказав.
[Амелія] Я знаю, за кого я вийшла заміж.
[Мікаель] Ви так швидко побралися...
[Амелія] Бо коли чоловік кохає жінку — він не зволікає з пропозицією.
[Мікаель зітхає]
Добре.
[Амелія зітхає]
[Амелія] Катерино, я хочу поїхати в лікарню до чоловіка.
Залиште двері відчиненими.
[таємнича мелодія]
[здалеку долинає грім]
[клацає замок]
[Хелена] Відчини двері. Я на ринок.
[Катерина]: Зараз буде дощ.
[Хелена] Не цукор, не розтану.
[шумить дощ]
[рок-н-рольна композиція на тлі]
[скапують струмки води]
[Амелія ахає]
[замикаються двері]
[Амелія] Відчиніть!
[стукає у двері]
Відчиніть!
[Амелія гатить у двері]
Відчиніть!
[різкий удар грому, мелодія обривається]
[крапають струмки води]
[Амелія] Томаше! Томаш!
[Томаш] Амеліє!
[Амелія ахає, Томаш зітхає]
[Амелія] Я бачила, як Хелена пішла.
Це могла зробити тільки Катерина.
[Томаш] Добре. Я звільню Катерину.
[Амелія] Мені тут погано.
В мене постійно болить голова.
[зітхає]
Давай змінимо будинок.
[Томаш] Добре.
Обговоримо це, як я провернусь з Кракова.
Ти їдеш в Краків?
Так.
На днях я їду в лікарню.
Допомогти з важким випадком манії.
Я тобі казав про це.
Ні.
Амеліє, що це?
[похмура щипкова мелодія]
Валізи.
І ти допомагала мені їх збирати.
Я не пам'ятаю.
Ти стала багато забувати.
Приймай пігулки.
[відчиняються двері, зачиняються]
[мелодія стихає]
[Амелія зойкає]
[зітхає]
[Амелія] Доброго ранку.
Пані бажає пообідати?
Так, поснідати.
[Хелена] Вже четверта по обіді.
[Амелія] Чай мені принесіть, будь ласка, в кабінет.
[Хелена тихо зітхає]
[Катерина позіхає]
[похмурий амбієнт]
[Катерина]: Я віднесу.
[Хелена] Мені не складно.
[Катерина]: Це робота покоївки.
[Хелена] А ще робота покоївки — запалювати скрізь лампи.
[Катерина] Я ж уже пояснювала.
[Хелена] А тепер поясни, де ти була, коли вибухнула лампа.
[таємнича мелодія]
[Амелія] Томаш забув свій саквояж.
Як прийде посильний, передайте йому.
[Хелена] Ваш батько?
[Амелія] Так.
І його найперша гасова лампа.
[Катерина пфукає]
[дзенькають ключі]
[Амелія] Винахід отримав найвищу оцінку за досконалий дистилят нафти.
А скільки охочих було придбати привілей.
[смішок]
[Хелена] Ваш чай.
[Амелія] Дякую.
[стогне]
[дзенькає посуд]
[Хелена] Вибачте. Вибачте. Я зроблю вам новий.
[Хелена важко дихає]
[схлипує, важко дихає]
[рок-н-рольна композиція на тлі]
[мелодія стишується]
[Хелена] Вечерю подавати?
[Амелія] Ні. Я чекатиму.
[відбиває годинник]
- [Амелія] А де Катерина? - [Хелена] Не знаю.
- Добрий вечір, Хелено. - [Хелена] Вітаю.
- [Томаш] Вечеря вже готова? - [Хелена] Так.
Давайте я віднесу ваш саквояж до кабінету.
[Томаш] Гм, будь ласка.
[кроки віддаляються]
[Томаш] Добрий вечір, кохана.
[Амелія] Попереджай, будь ласка, наступного разу, коли спізнюєшся.
[Томаш] Добре. Пробач.
[Амелія] Я хочу отримати кошти від продажу моєї аптеки в Бориславі, щоб відкрити тут.
Я звикла працювати і хочу бачити людей.
[Томаш] Кого ти хочеш бачити?
Свого друга Мікаеля?
[похмура мелодія]
[Хелена] «Адвокатська канцелярія
Бренер і Ко».
[Амелія] Томаше, я розмовляю з тобою про це, тому що ти мій чоловік.
На добраніч, коханий.
[тихо ахає]
[ширкає намисто]
[Амелія] А що ви тут робите?
[Катерина]: Я підготувала ліжко до сну.
[Амелія] Вийдіть.
[Томаш зітхає]
[Томаш] Лілі.
[Томаш] Лілі, ти неправильно мене зрозуміла.
Я не проти, щоб ти відкрила аптеку, тим паче ти так цього хотіла.
Я впевнений, у тебе все вийде,
якщо ти дійсно цього бажаєш.
Але і ти мене маєш зрозуміти.
Ти така ніжна.
Така тендітна.
Мені хочеться захистити тебе від усього
поза межами цього будинку.
[Амелія] Від кохання чоловіка жінка має квітнути, а не в'янути.
[глибокий вдих, зітхання]
Не принижуй мене пустими ревнощами.
І себе.
[похмура гіпнотична мелодія]
[моторошні акорди поверх мелодії]
[наростає спокусливий ритм]
[шкварчить свічка]
[мелодія стишується]
[рок-н-рольна композиція на тлі]
[мелодія спиняється, залишаючи відлуння]
[цокає годинник]
[Амелія] Томаше, ти куди?
[Томаш] Я ж казав, мені треба їхати.
Ось тобі ключ.
[Амелія] Томаш?
Томаш!
[похмура мелодія]
Не йди!
[рипіння]
[рипить механізм]
[гучний стук у двері]
[Амелія] Мікаель?
[Мікаель] Лілі, прошу, відкрий двері, давай поговоримо.
Я розпитав — до вашого приїзду в Лемберзі ніхто і не чув про Крижевського.
Тобі не можна залишатися в цьому домі з ним.
[похмура мелодія]
Лілі, я знаю, що я запізнився.
Відчини, будь ласка.
Я кохаю тебе.
І завжди кохав.
Просто відчини.
[Амелія тихо ахає]
[Мікаель] Прошу.
[Амелія глибоко дихає]
[зітхає]
[Амелія] Іди, Мікаелю.
Іди.
І забудь цю адресу назавжди.
[похмура мелодія стишується]
[шум вітру]
[дзенькіт дзвоників]
[моторошні звуки, скрипи]
[напружений стукаючий ритм]
[Амелія] Хто тут?
[клацає замок]
[зловісна мелодія]
[лункі кроки]
[звук леза]
[Катерина судомно дихає]
[тривожний акорд]
[Катерина болісно кричить]
[кричить знову]
[Амелія злякано ахає]
[Томаш] Ти... ти божеволієш.
[спокуслива гіпнотична мелодія]
[зойк]
[Катерина]: Допомогти вам зібратися, пані?
[різкий моторошний звук]
[похмурий амбієнт]
[Амелія зойкає]
[Катерина]: У вас таке красиве волосся,
така ніжна шкіра.
Ви така витончена, наче порцелянова лялька.
[Амелія зойкає]
А це ваш батько, так?
Одразу видно, що ви його улюблениця —
він стільки вам лишив.
А я от виросла в сиротинці при монастирі.
[Амелія тихо ахає]
Цікаво,
чи він схвалив би ваш вибір?
[Амелія] Вийдіть.
Вийдіть!
[Катерина гримає]
[дзенькають ключі, розбивається рамка]
[дзенькає посуд]
[бринять дзвіночки]
[Амелія] Хелено,
налийте мені чаю.
Це ваша донька?
Так.
Вогонь забрав.
Бережіть вашу дитину.
Ваш чоловік з самого ранку в кабінеті вашого батька щось шукає.
[шарудіння, шурхіт паперів]
Томаш, що ти робиш?
Томаше!
Це речі мого батька.
[Томаш] Ти маєш рацію.
До речі, ти не знаєш, чи немає тут важливих документів, креслень?
[Амелія] Ти маєш бути на роботі.
[Томаш] Гм, на роботі...
Хотів тобі сказати, що я звільнився.
Тепер в мене буде приватна практика тут, поруч.
Бо залишати тебе саму небезпечно.
Як так склалось, що ви вчора разом з Катериною повернулись?
Дівчинка ревнує.
[Амелія скрикує, важко дихає]
Томаше, що ти робиш? Томаше...
[Томаш] Бачиш, як ти гарно виглядаєш?
Пігулки допомагають.
[Амелія] Ти обіцяв звільнити Катерину.
Після того, що ти зробила, це неможливо.
[Амелія] Покажи рекомендації!
[Томаш] Рекомендації...
[дзенькає дзвінок]
[Томаш] Катерино, де ви раніше працювали? Чи є якісь у вас рекомендації?
Пані цікавиться.
[Катерина]: Рекомендації пану Томашу надав пан Бренер.
Я шість років працювала в його родині.
[Томаш] Хелено, а ви звідки тут?
[Хелена] Прочитала в газеті — пан шукає кухарку.
До цього працювала в родинах Лемберга, мене тут всі знають.
[відбиває годинник]
[Хелена] Обід подавати?
[Томаш] Подавайте.
Задоволена?
[смішок]
[пронизлива мелодія, жіночий вокал]
[Томаш] Тобі треба поїсти.
[Амелія] Я хочу поїхати погуляти.
[Томаш] Добре.
Поїж і поїдемо в парк.
[Томаш] Що таке, люба?
Погано відібрали кістки з риби?
[Амелія] Це скло.
[Томаш] Катерино, як це могло трапитись?
[стук у двері]
[Томаш] Пане Горецький, добрий день.
[Мікаель] Я до Амелії.
[Томаш] Моя дружина вже вам сказала, забудьте цю адресу назавжди.
Я передам про ваш візит.
[зачиняються двері]
[Томаш] Хелено!
Звідки в страві моєї дружини скло?
- [Хелена] Я не знаю. - [Томаш] Катерино!
[Катерина]: Я звідки знаю? Не я ж готувала обід.
[Хелена] Це не я.
[Томаш, б'є по столу] Ідіть звідси.
Прогулянка відміняється.
[мелодія на тлі стишується]
[брязкає посуд]
[Хелена] Звідки скло в їжі пані?
[Катерина]: Випадково відкололося — і ви не помітили.
[Хелена] Я перевірила кожну тарілку, кожну склянку.
[Катерина]: Уже пізно. Час додому.
[Катерина]: На добраніч.
[рок-н-рольна композиція на тлі]
[клацає замок]
[ляпас, Катерина ахає]
[Томаш] Я сказав не чіпати Амелію.
Я забороняю чіпати Амелію!
[Томаш] Тягаєш її мотлох?
Ми можемо отримати все.
Треба було просто принести ліки і знайти привілей.
[Катерина] Ми так не домовлялися.
[Томаш] Я її чоловік.
[Катерина] А міг би бути вдівцем.
Хлопчик закохався.
[Катерина зітхає]
[Катерина] Ти що? Ні, ні-ні, ні.
[рок-н-рольна композиція]
[рок-н-рольна композиція завершується]
[різкий звук, відлуння дзвіночків]
[легка ефірна мелодія]
[здавлений крик]
[Амелія зойкає]
[Томаш] Ми кудись їдемо, кохана?
Ти ж розумієш, що я тебе нікуди не відпущу.
[Амелія смикає сукню]
[Амелія скрикує]
Ти мені зрадив з Катериною!
[драматична щипкова мелодія]
[мелодія кульмінує, пронизливі скрипки]
[Амелія] Допоможіть!
[скрикує]
[мелодія стишується]
[Амелія скрикує, стогне]
[Томаш] Ти, що, сука, влаштувала?
[Амелія плаче, скиглить]
[Амелія] Я... я вагітна!
[скрикує]
[скиглить]
[риплять двері]
[клацає замок]
[драматична камерна мелодія]
[чоловічий оперний вокал]
[шум вітру]
[Томаш] Хелено,
ви закінчили на сьогодні?
[Хелена] Так.
[Томаш] Тоді ви вільні.
[Хелена] Ви впевнені, що пані нічого не потрібно?
[Томаш] Впевнений.
[Хелена] Я можу залишитись тут, мені не складно.
[Томаш] Я кажу, не треба!
[кроки віддаляються]
[риплять двері, зачиняються]
[таємнича мелодія]
[клацає замок]
[дзенькають ключі]
[Катерина] Щось трапилось?
[Амелія, зусилля]
[Амелія] Ці шпалери, вони з миш'яком!
Щоразу, коли я прокидалася,
Томаша тут не було.
Ви мене труїли!
[зусилля, жінки стогнуть]
[зусилля, стогони]
[Амелія скрикує]
[Катерина] Роздягайтесь, пані.
[блюзова композиція на тлі]
[композиція стишується]
[стук у двері]
[стук повторюється]
[знову стук]
[клацає замок]
[Катерина] Чого стоїш? Іди готуй сніданок.
І принеси мені чаю.
Звільняєш Хелену, вона нам більше не потрібна.
[Томаш] Ти будеш казати мені, що робити?
[Катерина] Звільняєш Хелену, вона нам більше не потрібна.
[Томаш] Не забувай своє місце, шлюха!
[Катерина] Закрий свій клятий рот!
Я на своєму місці, Томаше.
[клацає курок]
[Томаш] Тоді дозволь нагадати наш план.
[зловісний амбієнт]
Хелена нам потрібна,
щоб підтвердити — пані збожеволіла.
Занедужала, так буває.
Дуже шкода.
А ти мені потрібна...
[Катерина важко дихає]
А ти мені потрібна чемною покоївкою,
яка прибирає пил
і шукає привілей.
І найголовніше —
слухає свого господаря.
[клацає курок]
Наступного разу...
[куля дзенькає на зубах]
...все буде по-справжньому.
[дзенькіт кулі]
[смикає за ручку]
Пані Амеліє, це Хелена.
Що з вами?
Що вони з вами зробили?
[Амелія важко дихає]
[Амелія] Не зі мною.
Господи...
Невинне дитя.
Амеліє,
послухайте мене.
Катерина — не покоївка. Її рекомендація – фальшива.
Томаш — не психіатр. Він працював в адвокатській канцелярії.
І в нього є зброя.
Ніякої поїздки в Краків не було.
Вони повернулись тієї ж ночі.
Я заховалася в домі і все бачила.
[Амелія] Чому ви мені про це раніше не сказали?
Я бажала вашої смерті.
Хотіла вас отруїти.
Амеліє, я працювала в цьому домі
до вашого народження.
Того дня моя донька сама захотіла віднести обід в крамницю вашому батькові.
Вона згоріла.
[Амелія] Хелено, послухайте,
це була трагічна випадковість.
Мій батько до кінця життя картав себе за це.
[тремтяче дихання Хелени]
[схлипує]
Амеліє, вам треба тікати.
Я допоможу.
[напружений ритм]
[просовує папірець]
[Амелія] Хелено, пам'ятаєте, до нас приходив Мікаель Горецький?
[Хелена] Так.
[Амелія] Він живе в вірменському кварталі. Передайте йому це.
[Хелена] А що це?
[Амелія] Єдина цінна річ, яка в мене залишилась.
[шурхіт папірця]
[напружений ритм]
[Хелена] Катерино, випусти мене.
[Катерина] Не час виходити з дому.
[Хелена] Мені на ринок.
[Катерина] Пан наказав. Ми чекаємо гостей.
[Томаш насвистує]
[вимогливий стук]
[стук знову]
[клацає замок]
- [Томаш] Пан Горецький. - [Мікаель] Де вона?
[Томаш] Ви про Лілі?
[Мікаель] Де вона?!
[Томаш] Ви про мою дружину? Вона вдома.
Але, може, зараз спить.
[Мікаель] Я не піду, поки її не побачу.
[Томаш] Ну, раз ви наполягаєте.
Катерино!
Приведіть пані.
До неї завітав її старий друг.
Прошу.
[Томаш] Чесно, я щиро вражений.
Зазвичай такі зайняті чоловіки, як ми з вами, не витрачають час даремно.
М-м, не бажаєте чаю або вина?
Перепрошую.
Я вас здивую.
[дзенькає дзвінок]
Хелено, зробіть нашому гостю чаю.
[Амелія] Мікаель?
Рада тебе бачити.
Тобі щось потрібно?
[Мікаель] Лілі, мені розповіли про скандал учора.
Ти кликала на допомогу?
[Амелія] Ні.
Це все плітки.
- [Мікаель] Я не вірю. - [Амелія] Мікаелю...
Я на тебе чекала, довго.
Ти спізнився.
Але я тобі вдячна за це.
Бо в мене з'явився Томаш,
моє кохання.
Минуле вже ніколи не матиме значення.
Іди.
- [Мікаель] Лілі... - [Амелія] Іди.
[Томаш] Бачите, даремно переживали.
Ми щасливі.
[Хелена] Пане Горецький...
[Катерина] Хелено!
[Катерина] Пане Горецький.
На все добре.
[Томаш] Ти все ж таки хотіла, щоб він залишився живим.
[смішок]
Чудова вистава.
Браво.
[Амелія] Я ж не грала.
Я дійсно тебе любила.
І любила б усе життя.
[Томаш] Брехня.
Якби в той день до тебе в аптеку зайшов не відомий психіатр, а...
[Амелія] А адвокатський канцелярист?
Нічого б не змінилося. Нічого.
[похмурий амбієнт]
[Хелена стогне]
[Катерина, зусилля]
[зловісний акорд]
[Томаш] Мушу тебе засмутити.
Світ влаштований інакше, хтось платить, хтось отримує —
це єдиний чесний закон.
[Амелія] Гроші, гроші...
[Томаш] Так. Я обирав свободу.
І такий шлях до неї.
[зусилля, Хелена крекче]
[задихається]
[Амелія] Мені так тебе шкода.
Ти ж ніколи нікого не кохав.
[Томаш] Немає часу на кохання,
коли намагаєшся вижити.
Де привілей твого батька?
[Катерина фухкає, важко дихає]
[Амелія] Я б тобі усе віддала,
якби ти був гідним.
[Томаш] Де він?
[шурхіт папірця]
[Амелія] Батько казав, що світло має належати людям.
Всім. А не якійсь одній окремій людині.
[Томаш] Амеліє, гасова лампа в кожному будинку.
Уяви скільки це грошей, це все твій спадок!
Подбай про свою дитину.
[Амелія] Вона вбила нашу дитину.
Твою дитину.
[Амелія кричить]
[скрегоче платівка]
[ритмічна французька пісня з грамофона]
[Катерина] Потанцюй зі мною.
[долинає музика]
[Катерина] Все за твоїм планом, милий.
Я все робила за твоїм планом.
[Катерина, зусилля]
[Томаш] Ти божевільна.
[Катерина] Так. І саме тому ти витяг мене сюди з Кульпарківської.
Танцюй.
Давай! Чого ти як мертвий?
Давай, танцюй.
Танцюй.
Танцюй, як з нею на прийомі!
- [Томаш] Ти — не вона! - [Катерина] Чому?!
В неї вже немає нічого, ні дитини, ні грошей...
[шурхотить папірцем]
...ні цього.
Давай.
Чого ти?
Я заслужила.
[похмурий амбієнт]
[постріл]
[похмура щипкова мелодія]
[дзенькає дзвінок]
[зловісна мелодія]
[Амелія] Я на вас чекала.
[Катерина зітхає]
[напружений гіпнотичний ритм]
[Амелія] Ви така красива.
[Катерина] Думаєш, я дура?
Все було так просто —
я знаходжу привілей, ти підписуєш папери
на спадок твого геніального батька.
Такий простий план, а ти все зіпсувала.
[Амелія] У нас буде новий план.
Роздягайтесь.
[спокуслива гіпнотична мелодія]
[Катерина злегка стогне]
[крекче]
[Амелія] Це крем із аконітом. Знеболювальне.
Але треба знати міру.
Все ліки і все отрута.
Залежить лише від намірів.
[дзенькають ключі]
[мелодія стишується]
[шурхотить папірець]
[струнний вступ]
[ритмічна французька пісня]
[запальна поп-композиція на тлі]
[рок-н-рольна композиція на тлі]