Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
- Du er ikke gået endnu. - Heller ikke du.
Selin.
Synes du, det der tøj klæder dig?
- Det ville jeg blive ked af. - Virkelig?
Et øjeblik!
Kom lige her.
- Kom. - Jeg skal afsted.
Tag det her på. Sådan.
- Kom ikke for sent i aften. - Farvel.
Farvel.
Okay. Er vi klar?
En hurtig gennemgang.
Hvordan går det med lingerikollektionen?
Skal vi starte med kundepræsentationerne?
Ja. Jeg håbede på noget lidt mere kreativt denne gang.
Okay?
Frue, der er et opkald til dig.
- Hvem ringer? Haster det? - Hr. Yusuf.
Ja, hr. Yusuf?
Hvad? Har du ikke modtaget det?
Ja, jeg ved det. Selvfølgelig.
Jeg sender det selv straks.
Godt.
Selin, blev dit diagram ikke sendt?
Jeg sendte det til dig i torsdags.
Mailede du det til mig? Hvorfor ikke direkte til kunden?
- Jeg ventede på din godkendelse. - Skal jeg godkende alt?
Kan intet foregå uden min godkendelse?
Så kan jeg lige så godt gøre alt selv.
Ved du, hvor mange der ville slå ihjel for at være i dit sted?
- Jeg gjorde, hvad du bad om… - Nej, du gjorde ej.
Hvad laver vi så her? Spilder vi bare tiden?
Hold nu op. Hvad er det her? Redder vi verden?
Vi laver reklamer for strømpebukser på et kontor i Levent.
Hvorfor haster det sådan?
Tilkald vagten.
Det er ikke nødvendigt. Jeg finder selv ud.
Bare rolig, jeg stjæler ikke de billige kontorartikler.
Okay.
TILBAGE I 90'ERNE FEST - QUIZ - LØRDAG KL. 22.00
Du taber pusten igen. Kom nu op med dig. Jeg er træt af det her!
- Asya, jeg kvajede mig. - Vær ikke fjollet.
Du konfronterede den onde dronning.
Du bryder mønsteret. Det er begyndelsen på noget stort.
Nu ikke det astrologi-ævl igen.
Noget kom over mig. Du skulle have hørt mig.
Hun fik som fortjent!
Gjorde hun ikke det samme mod en anden sidste måned?
Den ondeste dronning venter på mig derhjemme.
Min mor æder mig levende.
Fortæl hende, hvad du fortalte mig. Hun er trods alt din mor.
Tror du, du kender min mor?
Hun er en kontrolfreak. Jeg tog jobbet, fordi hun ønskede det.
Hun valgte min skole og min karriere…
Hun tager ikke helt fejl.
"Bliv så succesfuld som din mor. Følg drømmen." Ikke?
Jeg har altid været en torn i øjet på hende.
- Du glemte ikke din plante. - Den har altså et navn.
Undskyld, Matilda.
Åh, tante Sevinç… Må hun hvile i fred.
Hvis hun var her, ville hun bare kramme mig.
Så ville hun sige: "Hvad har du gjort ved planten?
Er det sådan, du passer den?"
FAMILIE-APP: Jeg ved, hvor du er. Hvornår kommer du hjem?
Hvor ville hun vide det fra?
Hun behandler mig stadig som en 5-årig. Hun sporer min mobil.
Hvad vil du gøre?
SLET APP
VIL DU SLETTE APPEN? SLET
Sådan.
MOR
Se lige klokken. Hun er stadig ikke hjemme.
- Og du bebrejder mig. - Hvorfor skulle jeg bebrejde dig?
Stol lidt mere på hende. Hun er ikke et barn længere.
Så skal hun ikke opføre sig som et barn.
- Hvor var du, skat? - Jeg er her.
Hvad er det her, et hotel?
Du føjter rundt og kommer kun hjem for at spise og sove…
Dejligt liv, ikke?
Jeg hang bare ud med Asya.
Verden falder fra hinanden, og du "hænger ud"?
De ringede til mig fra dit arbejde.
Du lavede en scene og sagde en masse vrøvl,
og så smuttede du bare.
Ville det være så slemt at spørge mig, hvorfor jeg gik?
Hvorfor mon hun gik? Samme gamle historie.
Vi gør alt for at skaffe hende et godt job, inden hun dimitterer,
så hun kan få erfaring og skille sig ud. Ikke sandt?
Og hvad gør hun? Får et raserianfald og skrider.
Og alt sammen, fordi det ikke er hendes drømmejob.
For alle andre elsker jo deres arbejde, ikke?
At løbe fra sag til sag og løse andres problemer.
Så fordi du er utilfreds, skal jeg også være det?
Hvad skal jeg gøre?
Så din formålsløshed og retningsløshed er for min skyld?
Alt drejer sig om dig. Dine regler, din måde.
Skat, det her handler om dit liv og om din fremtid.
Du høster, som du sår.
Ja, det er mit liv, men jeg ved ikke engang, hvad jeg vil.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre, for du har valgt alt for mig!
Ikke kun min skole men også farven på mit værelse.
Så er det nok.
Du vil have os til at leve efter dine regler, ikke?
- Se os lige. - Nok. Gå ind på dit værelse.
- Er det ikke derfor, du gik, far? - Så er det nok!
Stop med at bebrejde andre.
For én gangs skyld, så tag ansvar.
Følg noget til dørs.
Overrask mig.
Jeg solgte sommerhuset.
Hvad?
Det var bedstemors hus. Hvad mener du?
Hvad med minderne? Du siger, du tilbragte din ungdom der.
Var det ikke, hvor du mødte far?
Vi var der sjældent.
Det var slidt.
Køberne kommer om to dage.
Nu har du noget at lave. Perfekt timing.
Tag derud i morgen, og pak sammen.
Du er utrolig.
Sagde du det i vrede, eller har du virkelig solgt huset?
Jeg solgte det, Sinan.
Har jeg intet at skulle have sagt?
Du er her ikke.
Jeg er her da nu.
Det var ikke nødvendigt.
Visse ting ændrer sig aldrig.
Andre ting har ændret sig meget.
Som dig.
Hvor blev den gamle Zeynep af?
Hende husker jeg også.
Hendes drømme, glæden, friheden.
Hvad blev der af dét?
Det blev skubbet til side.
Du opgav mig.
Det gjorde vi begge.
Jeg har altid været her.
Nå, jeg må videre.
Tilbage til hotellet?
For nu er det bedst sådan.
Godnat.
- Hvad laver du, bedstemor? - Bedstemors lille solstråle!
Kom her. Se, ligesom dig, en lille spire.
Jeg planter den.
Så kan rødderne få godt fat, min kære Selin.
Åh, bedstemors lille solstråle!
Bedstemors solstråle, min lille engel!
"Retningsløs, bla bla…" Hvorfor er jeg sådan?
Det er din skyld. Du lytter ikke.
Men du ved jo alt.
Ved du, hvor mange der ville slå ihjel for at være i dit sted?
Stop med at bebrejde andre.
For én gangs skyld, så tag ansvar.
Følg noget til dørs. Overrask mig.
Hun tager ikke helt fejl.
"Bliv så succesfuld som din mor. Følg drømmen." Ikke?
Kærligst, Céline
Céline.
Det var sært.
Hvor var du smuk, bedstemor.
EZGI, KAAN, MINE, ZEYNEP, SINAN, DORUK AUGUST '96
Det er for sødt.
Op med humøret.
Skål.
Wauw, fru Zeynep.
Du har aldrig smilet sådan til mig.
Du lod heller aldrig mig smile.
Gid jeg havde set dig i din ungdom.
"9. august 1996."
Hold da op.
Det er længe siden.
FOR 250 KUPONER
FLOT DESIGN
Gå ikke glip af chancen. Begynd at samle kuponer nu,
og stereohøjtalerne bliver dine.
Hvad sker der?
Det evige ræs, arbejdet, pligterne,
folk mister kontakten…
Sommetider kan man finde fred i en andens stemme.
Zeynep.
Undskyld, skat. Du forskrækkede mig.
Bedstemor?
Er du en af de nye lejere nedenunder? Mangler du noget?
Søde?
Is!
Drømmer jeg? Hvem er de?
Hvad sker der? Optager de en film?
Nej, vi skal bare til stranden.
Hvad er det her?
Den 9. august 1996?
DEN 9. AUGUST 1996
Undskyld mig.
Leder du efter nogen?
Mor?
Min mor blev forskrækket, da hun så dig.
Hvem er du?
Jeg hedder Selin.
Céline?
Céline! Tænk, at du er her!
Men du sagde jo, du ikke kunne komme?
Mor!
Lad mig se dig.
Skat.
Du har ændret dig meget.
Selvom du sidst sendte mig et billede for et år siden.
Mor, kan du huske min penneven fra Paris, Céline?
Hun overraskede mig.
Det er min mor og far.
Velkommen, Céline. Jeg er Sevinç, Zeyneps mor.
Mor.
Velkommen, kære. Kald mig bare onkel Tanju, okay?
- Åh gud. Kære! - Céline!
Gudskelov. Det var bare et mareridt.
Måske faldt hendes blodtryk.
Hun havde en lang rejse. Måske slog varmen hende ud?
Ja, varmen.
Skat.
Kom, sæt dig op. Drik lidt vand.
Hvorfor råber du, mor?
Célines mor er tyrker. Hun taler tyrkisk.
Okay, så sig det til hende på fransk, Zeynep.
- Tak. - Du taler tyrkisk.
Hun taler tyrkisk.
Céline, er du okay? Hvor er dine kufferter?
Er du faret vild?
Hvordan kom hun selv helt hertil?
Hun ville jo ikke ulejlige os.
Bare rolig, okay?
Vi får styr på det hele, også dine kufferter.
Jeg ordner kufferterne.
- Jeg finder dem. - Onkel Tanju klarer det.
Lad os tage på stranden, så du kan ryste trætheden af dig.
Mine venner er der. Det bliver sjovt.
Zeynep, giv pigen lidt ro. Hun besvimer snart igen.
Jeg er bare så spændt.
Lad hende få lidt morgenmad. Kom, sæt dig ved bordet.
- Morgenmad. God idé. - Giv din veninde lidt morgenmad.
Efter morgenmaden tager vi til stranden.
Lad os spise hurtigt, mens vi har tid.
Her er lidt friskbagt bagværk. Zeynep elsker det. Hvad med dig?
Det smager fantastisk.
Værsgo.
De er varme. Pas på.
De dufter skønt.
Du har ikke noget tøj med. Bare rolig, du kan passe mit.
Lad os se. Du er klart en str. 37.
Ved dine forældre, at du er her? De bliver bekymrede. Ring til dem.
Tanju, hent telefonen.
Fint.
Lad os berolige dem. Jeg henter telefonen.
Selvfølgelig!
Hvis Zeynep var rejst så langt, havde hun ringet.
Han vrøvler.
Bare sig, at du er fremme og er her, så de kan slappe af.
- Brænd dig nu ikke. - Okay.
Her, kære.
- Værsgo. - Her.
Det behøvede du ikke. Jeg kan bruge min mobil…
Vent, hvor er min mobil?
Din mobil?
Jeg skulle lige huske nummeret.
Tag dig bare god tid.
Rolig nu, kære.
Sig til dem, du er her.
Måske bør du tale med dem, så de ikke bekymrer sig.
Hvad skal jeg sige? Pigen ringer allerede til dem.
Kom her.
- Kamil, vent. - Menemen… Åh, jeg glemte skeen!
Her. Stir ikke bare på den, spis.
Alt vel?
Ja, min far klarer det. De takker og hilser.
Værsgo.
Hils dem også fra os.
Sådan. Nu kan de slappe af.
Kom, spis.
- Kom nu. - Du er jo kommet langvejs fra.
Jeg har lavet de her marmelader. Jordbær, abrikos…
Lad mig hente lidt menemen til dig.
Her, kære.
Onkel Tanjus menemen. Værsgo. Velbekomme.
Det her er mit værelse.
Lad os finde noget tøj til dig.
Det her er uvirkeligt.
Lad os se… Heldigvis er vi samme størrelse.
Din halskæde er smuk.
Min mor gav mig den.
Den er flot.
Det ville klæde dig. Prøv den.
Hvad har du overhovedet på?
De er kæmpestore. Jeg sover i den slags.
Men hvad ved jeg?
I er sikkert allerede i fremtiden derovre.
Det er trods alt verdens modehovedstad.
Hvad med den her? Kan du lide den?
Vi kan også prøve denne.
Hvad?
- Hvorfor kigger du sådan på mig? - Du virker så glad.
- Er det en dårlig ting? - Nej, det er da godt.
Nå, jeg tager tøj på. Er det looket?
"Looket"?
Nå, jeg lægger dem her.
Tag lige, hvad du vil, fra skabet.
Jeg venter udenfor.
Åh gud, hvad sker der?
Er jeg ved at blive skør?
Er jeg i koma?
Jeg drak det stads og blev forgiftet.
Eller måske blev jeg fuld, faldt og slog hovedet.
Er jeg i limbo?
Hvorfor er det limbo i 90'er-stil? Det er åndssvagt.
Hvorfor ser alt så virkelig ud?
Ikke en lyd.
Skal I ud, piger?
- Vi ses. - Vær ikke for længe i solen, okay?
- Hun har haft en lang tur. - Vi er forsigtige.
Gå ingen sære steder hen.
Kom ikke for sent. Tager Kaan med?
Stoler du mere på Kaan end på mig?
Hvad mener du?
Vi har kendt Kaan længe. Vi kender hans familie.
Hvad med din praktik? Har du fået styr på det?
Jeg skal nok ordne det, mor. Der er god tid. Bare rolig.
Det håber jeg, Zeynep.
Vent bare til sidste øjeblik. Så vil du se, hvad der sker.
Åh gud.
Ikke også, Kamil?
Ikke også, skat?
Omsider er vi fri.
Ser du? Udspørgningen stopper aldrig.
Her hænger vi ud. Husker du, jeg nævnte det?
Der er de.
Hvad venter du på? Kom så, der er ræs!
Kom så, Kaan!
Kom nu!
Så det er 90'erne.
Kaan, Kaan!
- Drikker du øl? - Hvorfor er du så overrasket?
Sig det ikke til mor. Her, smag. Det er forfriskende.
Bund, bund, bund!
Han snød.
- Hej, smukke. - Du er drivvåd, Kaan.
Hør, dette er min berømte penneven Céline.
Bare rolig, hendes mor er tyrker, og hun taler flydende tyrkisk.
Céline, det her er vennerne. Ezgi, Doruk, Mine, Kaan.
- Velkommen. Hej. - Hej.
Så det er Céline? Du sagde, hun ikke kunne komme.
Det troede jeg. Hvorfor sagde du ikke, du ville komme?
Tja…
Velkommen til vores land, Céline.
Jeg hedder Doruk.
- Se ham. - Hun smilede.
Slap af, Doruk.
Du svømmer aldrig om kap længere. Hvad sker der?
Der var et stereoanlæg på spil, så han kunne ikke lade være.
Han vandt ikke stereoanlægget,
så nu skal han vaske min bil.
- Ikke sandt? - Du skal vaske den.
Er du ikke træt af at konkurrere mod Kaan?
Han snød.
Ja, det så vi alle.
Ja ja.
Hvorfor sidder vi her? Kom vi ikke for at svømme? Kom nu.
Ja! Sådan skal det være!
Tag nu håndklædet af.
Jeg har det fint, mor.
Undskyld. Jeg begynder at lyde som din mor, ikke?
Hvem er Kaan egentlig? Hvad laver han her?
Hvem er Kaan?
Jeg skrev sider til dig om ham. Husker du intet?
Nå, det er ikke så vigtigt.
Som jeg skrev, så er han en gammel ven fra sommerhuset.
Det har jeg nok glemt.
Men han er helt vild med mig.
- Det burde han ikke være. - Hvorfor?
Han virker lidt påtrængende.
Hvor er du sjov.
Er der ikke mere til det?
Jeg mener at huske, at der var en anden fyr.
Nej, mere er der ikke at sige.
Nå, nok om det.
- Ser du nogen? - Og jeg gør?
Nej, slet ikke.
- Måske sker der noget denne sommer. - Nej tak.
Halvdelen af fyrene er på min fars alder.
Hvad?
Min far kan ikke lide, hvis jeg dater eller flirter…
Han er meget streng.
Ligesom min mor.
Tro mig, det, du så før, var ingenting.
Jeg skal altid følge madammens regler.
Hvordan er din mor?
Min mor?
Slet ikke som din.
Hun er helt anderledes.
Hun belærer mig ikke, men alt sker på hendes præmisser.
Jeg tror, jeg gør, hvad jeg vil, men jeg laver ingenting.
Vores mødre ville sikkert blive venner.
Det tror jeg.
Skæbnefæller.
- Skal vi svømme ud til bøjerne? - Igen?
Hvad skal vi ellers?
Kom nu.
- Gå du i forvejen. Jeg kommer efter. - Jeg venter.
Okay.
Åh gud. Hvad sker der med mig?
Céline virker lidt sær, ikke?
- Er du misundelig, Mine? - På hvad?
Hun opfører sig bare sært. Vi får at se.
Det er hendes charme.
Doruk!
Se lige min mor.
Gud, hvad er det, jeg siger?
Hvordan kommer jeg tilbage?
Føler du ikke stemningen endnu?
Nej, det er noget andet.
Hvis du vil snakke…
Jeg får ballade uanset hvad.
Så sig dét. Hold det ikke inde. Lad os dele byrden.
Kom, jeg henter noget at drikke.
Kom nu!
- Lægger du an på mig? - Hvad mener du med dét?
- Du er anderledes. - Hvad mener du?
Du er ikke som de andre piger. Som om du er fra en anden tid.
- Må jeg spørge om noget? - Fyr løs.
Er der ikke en Sinan i vennegruppen?
Nej.
Hvem er Sinan?
Hey!
Hvad laver I to her?
- Céline, kom. - Jeg kommer.
- Hvor tager du hende hen? - Vent nu, folkens. Hør her.
Når nu Céline er her, hvad så med at grille?
- Jo, fedt. - Nej da.
Lad os fejre, at hun er her.
Okay, vi gør det hos mig.
- Vi ses. - Vi ses.
Hvad laver du? Jeg bestilte en cola.
- Tanju, hvor kommer den her blomst fra? - Ingen anelse.
Månedens regninger er klaret, gudskelov.
Du glemte ikke Zeyneps skolepenge, vel?
Selvfølgelig ikke. Se, det er her.
Sådan.
Hun bliver hurtigt færdig. Bare vent og se.
Ikke også, Zeynep? Velkommen, piger.
Gå ind og skift tøj, og hjælp mig dække bord. Er I sultne?
Mor.
Ezgi holder grillfest i aften.
Må vi tage med?
Selvfølgelig.
Nej, I må ikke.
Din mor har det sidste ord i den slags.
Bland mig udenom. Tak.
Nej, skat.
Hvorfor ikke? Vi er tidligt hjemme.
Nej, Zeynep. Du er sammen med dem hele dagen.
Brug nu en aften med din familie.
Det er ikke hvad som helst. De fejrer Célines ankomst.
- Hvordan kan de fejre uden hende? - Nej.
Sommetider er det i orden i ferien,
men ikke hver aften.
Du stoler så meget på Kaan. Han kommer også. Hvorfor ikke?
Det handler ikke om dét.
Hvad handler det så om?
Et nej er et nej, Zeynep. Punktum.
Fint. Så tager vi ikke afsted. Glem det.
Bliv hjemme, og hyg med os for en gangs skyld.
Laver du fyldte vinblade?
- Ja, kan du lide dem? - Ja.
Jeg har savnet dem sådan.
De smager som min bedstemors.
Se, jeg vidste, jeg kunne lide hende.
Værsgo. Spis løs. Jeg har lavet to portioner.
Hvad er alt det grill-pjat? Det her er meget bedre, Zeynep.
Tante Sevinç, onkel Tanju, kan I gøre en undtagelse denne gang for min skyld?
Jeg har glæder mig til at more mig på ferien.
Folk derhjemme er ikke så imødekommende som her.
Kom nu.
Okay, men kun denne gang. Og vær ikke sent ude, Zeynep.
Nej.
Og ingen alkohol. Prøv ikke grænser af.
Jeg drikker ikke.
Tusind tak.
- Céline, du kan gå i bad først. - Jeg spiser lige færdig.
Okay.
Céline, skat, Jeg har forhørt mig om din bagage,
men de sagde, at de ikke har set nogen kufferter.
- Bare rolig. - Drik lidt vand.
- Her, drik lidt vand. - Forsigtig.
Tanju, få hende ikke til at tale, mens hun spiser.
Undskyld, kære.
Er du okay, søde?
Bare rolig, okay?
Jeg spørger lidt mere.
De skal nok finde den. Stol på mig.
Jeg ordner det.
Din onkel Tanju elsker at snakke.
- Tak. - Selv tak.
Skal vi bare sidde her? Lad os hoppe i poolen.
Jeg springer over. Gå du bare.
Okay så.
- Så finder jeg en anden at svømme med. - Idiot.
Værsgo.
Zeynep har ingen gnist.
Sådan har hun været, siden hun var lille. Jeg ved det ikke.
Kaan har brug for én, der er mere lidenskabelig ved sin side.
Skulle det være dig, Mine?
Kaan!
Jeg er så sulten. Hvornår spiser vi?
Der går lidt tid.
Vil du med i poolen?
Nej, ikke nu. Måske efter maden.
Céline, den her sang er til dig.
Så kører den igen.
Det ville chokere os, hvis du gjorde noget rigtigt.
Zeynep.
- Kom så, op med dig! - Ja, Zeynep!
Zeynep! Zeynep!
Zeynep! Kom nu, skat!
Okay.
Hvad sker der?
Zeynep synger vildt godt. Hun ville endda være sanger.
Tante Sevinç forbød det. Hun lavede et kæmpe postyr.
Virkelig? Hun synger aldrig.
Hver dag ender noget nyt
Det, der ender, gør mindre og mindre ondt
En stille accept sænker sig
Selv den dybeste kærlighed Efterlader almindelige spor
Tag det ikke så tungt, mit vilde hjerte
Syng dine sange, giv slip
Tag det ikke så tungt, mit vilde hjerte
Syng dine sange, giv slip
Tag det ikke så tungt, mit vilde hjerte
Syng dine sange, giv slip
- Bravo, Zeynep! - Bravo!
Hej, makker!
Velkommen.
Far?
- Jeg troede ikke, du kom. - Her er jeg.
Sådan!
- Sinan, velkommen. - Ezgi, hvordan går det?
- Godt, hvad med dig? - Også godt.
Det her er Sinan. Han er min ven fra studiet.
Hej, folkens.
- Det er Mine og Céline. - Hej.
- Det er Doruk.
Og selvfølgelig Zeynep.
Velkommen.
Tak.
Hvordan var det i Frankrig?
Det var fedt.
Vi har mange franske gæster denne sommer.
Hvem ellers?
Zeyneps penneven, Céline. Hun er også derfra.
Godt at møde dig.
- Hun taler tyrkisk. - Det kunne du have sagt.
Hvad lavede du så i Frankrig?
Jeg overvejer at tage min kandidat.
Det gør du ikke.
Hvad?
Du mangler en drink.
Lad os droppe alt det franske ævl
og tage en skål, okay?
- Ja! - Sådan!
- Kom nu. - Velkommen.
Velkommen.
Zeynep, har du gået på konservatoriet?
Det ville jeg ønske. Jeg læser jura.
Du har en fantastisk stemme.
Derfor spurgte jeg.
Fantastisk. Vores kommende advokat har en smuk stemme.
Men kun når hun er sammen med mig, ikke?
Ingen bør snydes for sådan en stemme.
Jeg mener offentligheden. De bør ikke snydes.
- Skal vi danse? - Ja, lad os.
Har du fået ny bil?
Nej, det er min fars.
Hvad? Lad os se, hvordan den kører.
Jeg er for gammel til den slags.
Jeg må ikke få ballade. Det er min fars bil.
Kørte I ræs?
Noget i den stil. Lad os kalde det fritidsaktiviteter.
Jeg har ikke engang kørekort.
Hvad? Virkelig?
Det kunne du nemt lære her.
Sinan kan lære dig at køre.
Det ved jeg ikke. Hvad synes du?
Ja, hvorfor ikke?
Hvis jeg var dig, tog jeg ikke chancen.
Kaan, kom. Skal vi danse?
Okay.
- Forresten… - Du…
Du først.
- Er det svært? - Hvad da?
At køre bil.
Nej, ikke rigtigt.
Du fanger det hurtigt.
Der er speederen, bremsen…
Det ville være nemmere at vise dig, hvis vi sad i bilen.
- Ja. - Okay.
- Er vi klar? - Det tror jeg.
Hvad er det for en dans?
- Danser vi? - Hvad vil de gøre?
Zeynep, kom nu!
- Også dig, Sinan. - Jeg sidder over.
- Kom nu! - Nej, seriøst.
Kom nu, også dig.
Kom nu!
Vi smutter!
- Hvorhen? - Det er tidligt!
Hvis vi ikke går, kommer min mor stormende, og I slipper ikke.
- Godnat. - Godnat.
Din mor går næppe så vidt.
Tro mig, hun har gjort det før.
Hun bliver hurtigt til den onde dronning.
Hun har gjort det før.
Hun stopper aldrig.
Jeg glemte mine nøgler.
- Vent her, jeg er straks tilbage. - Okay.
Nå…
- Det er… - Mine nøgler…
Du glemte dem.
- Tak, fordi du tog dem med. - Selvfølgelig.
Jeg føler, jeg er vidne til mine forældres romance.
Rart at møde dig.
I lige måde, Zeynep.
- Godnat. - Godnat.
- Vi tales ved om køretimerne. - Klart.
Klokker jeg i det?
- Vi ses. - Vi ses.
Kom nu.
Pas på.
Sikke en dag.
Det må du nok sige.
- Godnat. - Godnat.
Tænk, Selin, tænk.
Hvad skete den dag?
Du skal tilbage til der, hvor det hele startede.
Matilda.
Hvad var der ellers?
Billedet.
Jeg tidsrejste faktisk. Jeg rejste tilbage i tiden, som i en film.
Jeg må passe på, hvad jeg gør. Hvad hvis jeg sletter mig selv?
Hvad er den notesbog?
"En forårsmorgen faldt du i mine hænder
som en lille fugl, så skrøbelig og varm.
Som du vokser, folder du vingerne ud,
og himlen vil blive din, uendelig og grænseløs.
Til min datter."
Det er fra bedstemor.
Du har talent, Sevinç Sultan.
Selvfølgelig! Det må være dét!
Jeg drak det stads og blev forgiftet.
Det er den eneste forklaring. Jeg må drømme.
- Céline? - Bedstemor.
Tante Sevinç, du forskrækkede mig.
Er det noget, du bør bære rundt på, kære?
Tillader dine forældre dét?
Jeg kunne ikke sove. Jeg var bare nysgerrig.
Jeg plejer ikke at drikke.
Jeg laver lidt lindeblomstte til os.
Kom, kære.
Jeg var lidt hård ved Zeynep før foran dig, men hvad kan jeg gøre?
Vi stoler på Kaan, så hun tror, hun kan komme sent hjem.
Stol hellere på Zeynep end på Kaan.
Bemærkede du noget ved ham?
Nej, det er ikke dét.
Du bør bare stole på dit eget barn før alle andre.
Du kender ikke Zeynep så godt endnu.
Havde jeg ikke holdt hende i kort snor,
var hun røget af sporet for længst.
Jeg bør få noget søvn.
- Godnat. - Godnat.
Céline.
Vågn op.
- Vågn op, vi skal afsted. - Fem minutter mere.
Kom nu. Vågn op.
Vågn op. Kom nu.
Vi venter på dig.
Vågn så op, Céline.
Vi skal afsted.
- Hej hej. - Hvorhen?
Jeg smutter. Du kan komme med, hvis du vil.
Hej.
Det ser smukt ud.
Det smager godt.
- Kan du lide det? - Ja.
Lidt længere. Derovre.
Hvordan fandt du herhen? Det føles som en anden verden.
Når jeg vil have ro, tager jeg herud.
Jeg lytter bare.
Det er som en melodi.
Prøv det.
Kan du høre det?
Zeynep, var det ikke dejligt, at Sinan dukkede op i går?
Jo.
Der var gang i ham.
Hvad synes du om ham? Han er ret lækker.
Han virker også sød.
- Så… - Nej da. Han er min…
Jeg dater ikke for tiden.
- Slet ikke. - Godt.
Du har en fantastisk stemme.
- Jeg var vild med det. Du var vildt god. - Tak.
Så tante Sevinç lod dig ikke gå på konservatoriet?
Doruk nævnte det.
Hvad med at insistere?
Lad mig sige dig noget, du ikke må sige det videre.
Ellers er jeg færdig. Lover du det?
Ja.
Jeg har forberedt mig til optagelsesprøven i smug.
Jeg har endda fået privatundervisning.
Og…
…her er noget, jeg har arbejdet på.
Zeynep, det er fantastisk! Jeg er så glad på dine vegne.
Jeg er virkelig nervøs.
Mon tante Sevinç siger ja denne gang?
Måske bliver hun stolt, hvis jeg lykkes.
Måske bløder hun lidt op.
Tror du, det er muligt?
Selvfølgelig. Hvorfor ikke?
Det er skønt at dele det her.
Jeg er glad for, du er her.
Skal vi gå over til de andre?
Jeg ved ikke, hvad i morgen bringer, men lad være at ændre dig, okay.
Forbliv den, du er.
- Hvad mener du? - Vær, som du er.
Vær dig selv. Lover du mig dét?
Okay, det lover jeg.
- Hvor har du været? - I et andet univers.
Okay.
Lad os gå i vandet.
Måske når jeg har drukket min øl.
Kom nu.
- Nej. - Fint.
- Du kommer, ikke? - Jo.
- Hvordan er vandet? - Varmt.
Det er min far.
Picasso er med os i dag.
- Hold kæft. - Du tegner vildt godt.
- Synes du? - Ja.
Det er bare en krusedulle.
- Skal vi tage en selfie? - Hvad er det?
Du ved, et billede af os selv.
Jeg kunne ikke undslippe dig.
Skal jeg gå?
Bliv du bare.
Skal vi lege en leg?
- Hvilken leg? - Her er reglerne:
Vi stiller hinanden spørgsmål.
Hvis du ikke vil svare, skal du dykke ned og hente en sten.
Ligesom Sandhed eller konsekvens?
Ikke helt, mere Sandhed eller dyk.
Okay, jeg er på.
- Du starter. - Aftale.
Hvad er din drøm?
- Jeg fik den. - Flot.
- Ja. - Okay, min tur.
Er Kaan din bedste ven?
Han er en gammel ven, men ikke min bedste.
I har ikke meget til fælles. Derfor spurgte jeg.
Virkelig? Det har I to heller ikke.
Okay…
Hvad er din største frygt?
At ende som én, der ikke rigtigt har levet og er ulykkelig.
Det bliver du ikke.
Nå…
Min tur.
Sig mig…
Er der én, du er vild med?
Den er svær. Jeg dykker.
Jeg dykkede dybere efter denne.
Jeg var faktisk ved at svare.
Jeg svømmer lige en tur.
Vandet er faktisk ret koldt.
Du og Zeynep svinger vist godt.
Vi svømmede bare.
- Hvad? Hvorfor griner du? - Hold dog op.
Du kigger hele tiden på hende. Jeg forstår. Hun er virkelig smuk.
Hør lige dig selv.
Jeg føler, vi har mødt hinanden før.
Der er noget bekendt ved dine øjne.
Nå men…
- Kaan, jeg henter en øl. Vil du have en? - Jeg har allerede en.
- Flirter du med nogen? - Hvad?
Du ser skarp ud i dag.
Der er noget i gære.
Hvilken flirt? Hvad snakker du om?
Seriøst, der er noget med dig.
Jeg ville sige det samme om dig.
Noget med din far?
Jeg har det fint. Bare rolig.
Godt så.
Céline?
- Jeg kvajede mig. - Hvad skete der?
Jeg…
Jeg forelskede mig i Sinan.
- Jeg aner ikke, hvordan det skete. - Omsider.
- Céline? - "Céline" hvad?
Kaan er giftig maskulinitet på to ben. Mansplainingen, attituden, det hele.
- Hvad mener du? - Han er stædig og arrogant.
Hold dig fra ham.
Han hører ikke til i din historie.
Hvordan ved du dét?
Det ved jeg bare.
Mine følelser for Sinan er så stærke.
Jeg har aldrig haft det sådan før.
Se, han gav mig den her.
Han er så sød.
- Hvor skal du hen? - Til stranden. Jeg er snart tilbage.
Jeg skal snart til eksamen. Jeg skal øve mig.
Undskyld.
Jeg kom for at bade, men så hørte jeg din stemme…
Det er okay.
- Må jeg? - Selvfølgelig.
Du er tidligt oppe.
Ja.
Jeg kan lide at være her nu.
Øver du dig altid nu?
- Hvad laver du her så tidligt? - Det samme.
Jeg kan lide at være her nu.
- For at svømme. - Selvfølgelig.
- Så lad os tage en dukkert. - Klart.
- Jeg har ikke mit badetøj med. - Badetøj?
Pyt med det.
Pyt.
Her.
Lad mig forstå det ret.
Hun efterlod dig her og tog ud at bade?
Jeg bad hende tage afsted uden mig. Jeg vil blive hjemme i dag.
Så kan jeg lære ting af dig.
Så kom og hjælp mig med at rulle dem.
Her, tag lidt mel, så det ikke hænger i fingrene.
Dejen er flot hævet.
Godt gået. Du har håndelag.
Må jeg kramme dig?
Selvfølgelig, søde.
Du må kramme mig alt det, du vil.
Min kære.
Lille pus.
Kom, dejen må ikke tørre ud.
Zeynep sang for os forleden. Hendes stemme er fantastisk.
Jeg kender min Zeyneps stemme. Den er krystalklar.
Jeg siger ikke, hun ikke må synge.
Hun kan synge som hobby blandt venner og familie.
Hun kan høre resten på kassettebånd.
Gudskelov koncentrerer hun sig om sine studier nu.
Mange mennesker dør uden at forfølge deres passion, tante Sevinç.
Nogle ved ikke engang, hvad den er.
Passion? Hvad er det overhovedet? Kan man spise eller drikke det?
Man skal tjene til dagen og vejen, min kære.
Skal hun hellere blive ulykkelig som advokat
end lykkelig som sanger?
Hun bør stå på egne ben først.
Lykken kommer bagefter.
Ezgi, kom nu. Ikke igen.
- Du ødelagde mit humør. - Hvad så?
- Alt vel. Hvor har du været? - Jeg er her nu.
Du har vist allerede hørt om det.
- Om hvad? - Zeynep og Sinan.
Folk så dem sammen i en bil.
Hvilken bil?
Det ved jeg ikke. De kørte rundt sammen.
Hvad mener du med "sammen"?
- Okay. Rolig nu. - Jeg er rolig.
- Men hold hænderne på rattet. - Okay.
- Du kigger ikke i spejlene. - Jo da.
Du glemmer det. Hvad var det, vi sagde?
- Spejl, vej, spejl. - Spejl, vej, spejl.
Netop. Sværere er det ikke.
Du gør det rigtig godt.
Jeg sagde jo, jeg skal bare øve lidt.
Sæt farten ned her.
- Ikke over 60 her. - Jeg kører langsomt. Jeg kører ti.
- Forsigtig. - Okay, se her.
- Jeg slipper rattet. - Nej, du gør ej!
Lad være!
Hold hænderne på rattet.
- Hvad sagde vi? Kl. 9 og 15, ikke? - Kl. 9 og 15.
Flot.
Hold ind lidt fremme, så tager jeg over.
Men vejen fortsætter.
Der er et kryds forude. Du er ikke klar.
- Det tager vi senere, okay? - Okay, jeg stopper.
Bare rolig. Vi øver videre.
Okay.
Har du ikke glemt noget?
- Jeg skal i "P". - Ja.
- Det vidste jeg godt. - Hvad ellers?
- Håndbremsen. - Nemlig.
Okay, flot. Godt gået.
- Okay. - Jeg kører en tur.
- Stop, Zeynep. - Pas på hænderne.
- Nu kører jeg hurtigt. - Du må ikke køre alene!
Ikke alene!
Hvad laver du?
Han satte sig lige ved siden af mig. Se, det går fint.
Din skiderik!
Røvhul!
Hvad foregår der?
Jeg kaldte dig en ven, en bror. Og så gør du det her mod mig?
Hvad har han gang i?
Tror du, du kan lægge an på min kæreste?
Zeynep!
Hvad laver du?
- Hold ind til siden! - Sænk farten!
- Zeynep, hvad laver du? - Hvad laver du?
Stenen. Selvfølgelig. Hvorfor tænkte jeg ikke på dét?
Hvor er den?
Hvad laver du?
Jeg tabte noget. Jeg leder efter det.
Fint, led du bare.
Du ved noget, ikke?
Sig det.
- Vis mig det. - Jeg har lavet limonade.
Lige hvad jeg havde brug for.
Hallo?
Doruk?
Hvad?
- Zeynep. - Zeynep.
Skat, hvad skete der?
Er du okay? Har du brækket noget?
Nej, mor. Jeg er okay.
- Gør det ondt, skat? - Nej, far.
Lægerne har undersøgt hende. Det er ikke alvorligt.
Hvem er du, kære?
- Jeg taler lige med lægen. - Ja, gør du det.
Hvad skete der, skat? Hvad gjorde du?
Gør det ondt andre steder?
Vi taler om det derhjemme, Zeynep.
Det er min skyld.
Hvis jeg ikke havde været her, var intet af det her sket.
Det får man for at rode med fortiden.
Lad nu være. Det er ikke din skyld. Jeg er okay.
Hun har altid hovedet i skyerne.
- God bedring. - Ham igen.
Kaan, var du ikke sammen med dem?
Jeg var der, tante Sevinç, men…
Jeg er udenfor, hvis I mangler noget.
Undskyld mig.
Kaan.
Hvad har du gang i?
Du er godt nok fræk at komme her. Skam dig.
Taler du om skam? Hvem tror du, du er?
- Er du helt fra den? - Ja, det er jeg.
Jeg er forelsket i Zeynep. Jeg gør alt for hende.
Du tog næsten livet af hende. Er det sådan, man behandler sin udkårne?
Hvad er du for en mand?
Du snakker om at være en mand? Du kom og ødelagde alt!
Vær taknemmelig over, at vi ikke gik til politiet.
Vær taknemmelig, okay?
Du gik langt for at vinde hendes hjerte.
Skrid så med dig!
Røvhul.
Gud passede på hende.
Hvad hvis der var sket dig noget? Hvorfor gør du det her, Zeynep?
Hvad laver du i biler med tilfældige fyre?
- Jeg lærte at køre. - Du er for langt ude. Tanju!
Så er det nok. Du lyver hele tiden for os.
- Men far, jeg er ikke … - Stop så! Svar ikke igen!
Zeynep, gå ind på dit værelse.
Du hørte mig, Zeynep.
Ind med dig.
Og pas på tonen!
Zeynep. Kom, lad os spise morgenmad.
Nej, jeg har ikke lyst.
Vær nu ikke sådan. Kom nu, for min skyld.
Den psykopat var ved at dræbe mig, og det er stadig min skyld.
Jeg er træt af at få skældud og altid være den, der tager fejl.
Hver gang jeg prøver at gøre noget selv,
er det, som om verden vender på hovedet.
Min mor spurgt ikke engang, om jeg var okay.
Jeg forstår dig bedre, end du aner.
Men du er modigere end jeg. Hold altid fast i det.
Du er som Don Quixote, der kæmper mod vindmøllerne.
Zeynep, sig nu noget!
Kom her.
Gå!
Mor?
Mor.
Kan vi snakke?
Jeg vil ikke snakke, Zeynep.
Du må heller ikke gå ud mere. Den slags er forbi.
Mor, jeg er ikke et barn.
Jeg er gammel nok til selv at bestemme. Det må du acceptere.
Tjen dine egne penge, før du belærer mig, Zeynep.
Tante Sevinç, hvad med at lytte til hende?
Vi har hørt nok, kære.
Har du hørt fra Céline? Kommer de?
Vi har ikke talt siden ulykken.
Kald det ikke en ulykke.
Sinan.
- Kom! - Hvad er der sket?
Zeynep er hjemme. Hun venter på dig. Gå til hende.
Tak.
Idiot.
Mig?
Nej, du er 90'ernes uskyldige helt.
Skal vi så danse?
Hvordan har du det?
Sært.
Jeg mærker noget, jeg aldrig har følt for nogen før.
- Som… - Som om det kunne vare hele livet.
Jeg er hel, når vi er sammen.
Zeynep, jeg kan ikke vende dig ryggen.
Selv hvis jeg prøvede.
- Skal vi gå? - Ja.
Det var alt, jeg kunne finde.
- Du ser vildt sej ud. - Ja.
Jeg er så klodset. Har du en serviet?
Nej!
Der er ikke noget. Lad være med at kigge.
- Lad mig se… - Lad være.
- Hvad skjuler du? Fjern hånden. - Zeynep.
Hvad?
Hvad er det? Nogen må have efterladt den.
Det er ikke min.
Den er min fætters. Han gav mig den, så jeg kunne passe på den.
- Din fætters? Denne lille sag? - Jeg mener det, Zeynep.
Den er min fætters. Han glemte den bare.
Okay, jeg tjekker lige, om hun er sulten.
Hvor er hun sød!
Giv mig den tilbage, Zeynep. Kom nu.
Vent, lad mig se. Hvad hedder hun?
Zeynep.
Hedder hun "Zeynep"?
Det var et tilfælde.
Okay, måske ikke helt tilfældigt.
Hvad skal jeg gøre? Jeg vil skrive dit navn overalt.
Jeg ser dig overalt, og jeg kan ikke styre det.
Céline.
Det var mit livs lykkeligste aften.
Hvorfor græder du?
Jeg tror ikke, jeg kan, Céline.
Jeg tager ikke konservatorieprøven.
Jeg bliver bare advokat, som min mor ønsker.
Det er okay. Du klarer den.
Céline, jeg…
Jeg kan ikke forlade mine forældre.
Jeg er bange. Hvad gør jeg?
Gør det nødvendige.
Céline, du så min mor. Hun accepterer det aldrig.
Det er slut.
Zeynep, forstår du overhovedet, hvor modig du er?
Du traf et valg om dit liv. Du tog det første skridt.
Og du bar det hele alene så længe.
Nu er der kun én ting tilbage at gøre.
Som min mor altid siger: "Følg ting til dørs."
Jeg ved, du er bange. Det er helt normalt.
Når du går ind til prøven, forsvinder frygten.
Men hvis du ikke gør det nu, hvis du ikke prøver,
vil du fortryde det resten af livet.
En indre stemme vil spørge: "Hvad hvis jeg havde gjort det?"
Din tvivl bliver til fortrydelse.
Du vil blive bitter omkring livet og dine nærmeste
og omkring dig selv.
I sidste ende bliver du ulykkelig og elendigt til mode.
Så tag den optagelsesprøve.
Resten finder vi ud af sammen.
Hvad er vores motto? "Følg ting til dørs." Okay?
Okay. Jeg gør det.
- Hvor er Sinan? - Han venter nedenunder.
- Han ville først gå, når jeg var okay. - Hvor sødt. Gå nu.
- Skal jeg gå? - Ja. Du skal nok klare den, Zeynep.
Undskyld, jeg efterlader dig her.
Tænk ikke på mig. Bare gå.
Så godt, du er her.
- Jeg går nu. - Ja. Held og lykke.
Vi ses.
Jeg gejlede hende op. Bare det ikke giver bagslag.
Far, jeg håber ikke, du mister mor til en på konservatoriet.
Har du skiftet stegeolien, søde?
Det er olivenolie som altid. Nu om dage siger de, stegeolie er usundt.
- De plejede at være sprøde. - Åh, hold nu op.
Søde, sæt dig.
Er Zeynep ikke oppe endnu?
Zeynep er gået.
Er hun taget på stranden igen?
Nej, til Istanbul.
- Hvad? - Hvad?
Hvad snakker hun om?
Hvad mener du med, at hun er taget til Istanbul?
- Fortæl os alt. - Hvor tog hun hen?
- Er min datter stukket af hjemmefra? - Nej.
- Rolig nu. Lad hende forklare. - Er Zeynep stukket af?
- Tag det roligt. - Jeg er rolig.
Fortæl os det nu, kære. Hvor tog Zeynep hen?
Til Istanbul til en konservatorieprøve om to dage.
Helt alene?
Vil hun tage prøven helt alene?
Hvornår rejste hun?
- I morges. - Zeynep skal være advokat.
Hvad skal hun på et konservatorium?
Hun er ikke alene. Hun kørte med Sinan. Tag det roligt. Jeg skal nok forklare alt.
Hvem er Sinan?
Jeg ringer til Onur. Jeg tager til busstationen.
Det var da nemt!
Synes du, det er okay, Céline? Hvordan kunne hun gøre det?
Er det virkelig så nemt at forlade sine forældre og tage væk?
Hvordan kan det være nemt for én så ung at forlade det eneste hjem, hun kender?
Jeg forstår, du er bekymret,
men sæt dig i Zeyneps sted for én gangs skyld.
Hvad ville det ændre, Céline?
Vi er hendes forældre, og selvom I vidste, vi var imod det,
gjorde hun det.
- Har du aldrig fortrudt noget? - Nej, det har jeg ikke!
"En forårsmorgen faldt du i mine hænder som en lille fugl…
- Åh, altså. - "…så skrøbelig og varm.
- Som du vokser, folder du vingerne ud…" - Hvordan kender du dét?
Hvor fandt du dét? Det er ikke okay!
Tante Sevinç, du skriver så smukt.
Drømte du aldrig om at blive digter?
Det var for længe siden. Hvad betyder dét?
Hvis du ikke tror på hende, hvordan skal hun slå vingerne ud?
Hvordan kommer hun derhen, hvor hun vil?
Skal Zeynep også låse sine drømme nede i en skuffe?
Det bør du tænke over.
Åh, altså.
En fugl sidder på elledningerne,
alene.
Biler suser forbi, lyde flyder sammen,
minderne blegner.
Stille sidder den, i stilhed.
Sommetider kræver stilstand lige så meget mod som at flyve.
Skynd dig ikke at blive stor, skat. Tiden taler for sig selv.
Bliv i mine arme lidt endnu.
Verden kan vente.
- Zeynep. - Céline.
Jeg er så glad for, du kom.
Hvordan gik prøven?
Det gik fantastisk. Jeg er så glad.
- Jeg tror, jeg gik videre. - Ja! Jeg vidste det!
- Jeg er ikke sikker. - Det gjorde du helt sikkert.
- Tror du? - Selvfølgelig.
Jeg tog alle dine ting med.
Også din notesbog med dine sangtekster.
Tak.
Det var bare en undskyldning for at komme tilbage.
Jeg kan stadig ikke se min mor i øjnene.
Du gjorde det rigtige, Zeynep.
Det ved du. Der er én prøve mere, du skal bestå.
Hvis du ikke taler med din mor,
selv hvis du får succes med alt andet i livet,
vil der mangle noget, og du vil ikke føle dig hel.
Hvordan kunne du forlade os sådan?
Det kunne jeg aldrig.
Kan mor og datter være fra hinanden?
Det kan de ikke.
Har du tilgivet mig?
Ved du, hvad jeg har været igennem de sidste to dage?
Gudskelov, du kom tilbage.
Hvorfor gør du dette mod mig?
Du har ret, mor.
Jeg ved, du var bekymret for, at der kunne ske mig noget, men…
Bare bliv ved min side, okay?
Jeg lover ikke at gøre noget, der skuffer dig.
Det lover jeg.
Vil jeg nogensinde lade dig i stikken?
Aldrig.
Kom her.
Hvad end du vælger, vil jeg altid støtte dig.
Vi støtter dig altid.
Din lykke betyder alt for mig.
Kom her. Også dig.
I små ballademagere.
Céline.
Så godt, du kom.
For at du er her.
Intet af det her var sket uden dig.
I lige måde.
Jeg går i seng. Det har været en lang dag. Kommer du?
Jeg bliver lidt endnu.
- Okay, jeg venter. - Okay.
Stenen.
Gudskelov.
- Tak. - Céline, hvad var det for en lyd?
Hvad laver du?
- Jeg mediterer. - Hvad?
Glem det.
Okay.
Jeg vidste, du havde den.
Nu hvor alt er på plads igen, kan jeg komme tilbage.
Stenen,
Matilda, drinken.
Hvad var der ellers?
Fotoet… Jeg havde det med.
Det gamle foto.
Hvor vil jeg nu ende?
Her.
Gudskelov.
Mor, kom straks til sommerhuset.
Se, jeg vidste, jeg kunne lide hende.
Så godt, du er her.
Jeg føler, vi har mødt hinanden før.
Selin? Hvad skete der? Er du okay?
Hvorfor kom du ikke til Istanbul? Hvorfor kom du hertil?
Vi skulle tale dér, hvor det hele begyndte.
Kom.
Okay, frk. Selin. Lad os høre, hvad du vil sige.
Mor,
jeg er færdig med skolen og arbejdet, du har fundet til mig.
Jeg vil følge mine egne drømme.
Jeg vil prøve lykken på den skole,
jeg altid har drømt om, hver gang jeg er gået forbi den.
Jeg vil studere kunst.
Jeg vil gøre, hvad der skal til.
Hvad mener du?
Som dig. Jeg vil gøre forsøget, som du gjorde engang.
- Hvad? - Jeg ved, du drømte om at blive sanger.
Du…
Det har jeg aldrig sagt til dig.
Nej, men jeg fandt ud af det.
Disse tilhører dig.
Utroligt.
Jeg husker den her sommer.
Det var så smukt.
Min mors notesbog.
Mor, kom du ind på konservatoriet?
Ja.
Og?
Fortæl mig det.
Jeg kom ind, men…
Jeg kunne ikke.
Det var hårdt.
Konkurrencen var benhård.
Det var ikke let at blive hørt.
Jeg måtte arbejde ved siden af.
Det blev for meget.
Så kom der en mulighed for at vende tilbage til jura.
Det forekom fornuftigt.
Så kom livet i vejen.
Du kom til verden.
Og hvis jeg ikke var blevet født?
Nej, vær ikke fjollet. Det handler ikke om dig.
Jeg stoppede.
Jeg kunne ikke.
Jeg gav op.
Jeg var endda sur på din bedstemor, fordi hun fik ret.
Og din far også.
Men den eneste, jeg virkelig var vred på, var mig selv.
Men du…
Du er det bedste og smukkeste, jeg har skabt i mit liv.
Og jeg gav dig dårlig samvittighed.
Jeg gjorde dig ked af det.
Jeg troede ikke, du forstod mig,
men vi er så ens.
Jeg ville bare høre dig sige: "Jeg støtter dig, skat."
Mor, vil du støtte mig?
Stole på mig? Holde min hånd?
Jeg er med dig hele vejen, okay? Uanset hvad.
Selv hvis du en dag bliver træt eller vælger at vende om, er jeg stadig bag dig.
Bare vent. Jeg gør dig stolt.
Det er jeg allerede, din skøre pige.
Det har du aldrig sagt før.
Må vi bede Zeynep Arsoy om at komme op på scenen?
- Hvad? - Kom nu!
Glem det! Vær ikke så fjollet. Det er så mange år siden.
Gør det for mig. Syng for os denne gang.
Kom nu.
Din lille laban!
Hver dag ender noget nyt
Det, der ender, gør mindre og mindre ondt
En stille accept sænker sig
Selv den dybeste kærlighed Efterlader almindelige spor
Tag det ikke så tungt, mit vilde hjerte
Syng dine sange, giv slip
Tag det ikke så tungt, mit vilde hjerte
Syng dine sange, giv slip
Tag det ikke så tungt, mit vilde hjerte
Syng dine sange, giv slip
Jeg har savnet din stemme sådan.
Og du så så godt ud på scenen.
Den stemme vil jeg ikke undvære igen.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig.
Hr. Sinan slog til igen.
Tekster af: Jonas Kloch
Kreativ supervisor Toni Spring