Downloaded from YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫נשרפת אט אט‬
‫החיים חולפים להם‬
‫ואין זאת אשמתך‬
‫מחפשת אחר האושר‬
‫בתפניות החיים‬
‫רק אז אבין אותם‬
‫נשרפת עד היסוד‬
‫ונוגעת בשמיים‬
‫נשרפת אט אט‬
‫- בית דין לענייני משפחה -‬
‫כן, אני למטה. אני מגיעה.‬
‫ראדה מוהיט, נילש מוהיט.‬
‫גברתי.‬
‫הבאת את מסמכי הנכס?‬ ‫-כן.‬
‫השימוע נערך היום, נכון?‬
‫כן, התיק נמצא על סדר היום.‬
‫הבקשה הזו מגוחכת, כבוד השופט.‬
‫למרשי אין נכסים בכלל.‬
‫אין לו אפילו מקור הכנסה.‬
‫מר מוררקה נוסע במכונית מסוג ב-מ-וו.‬
‫הוא גר בדרום מומבאי בבית בגודל של 370 מ"ר.‬
‫אולי אין נכסים על שמו,‬
‫אבל יש לו נתח נכבד מקרן ההשקעות המשפחתית.‬
‫ומספיק כסף עבור דורות רבים.‬
‫בתור כלה ממשפחה שכזו,‬
‫ראוי שמרשתי תקבל חלק מכך,‬ ‫דבר שהפרקליט המלומד מתעלם ממנו.‬
‫היא מטעה את בית המשפט, כבודו.‬
‫אם למרשי אין שום נכס על שמו,‬
‫אין שאלה כלל לגבי דמי מזונות.‬
‫הזוג הזה ערך חתונת פאר במלון הטאג' מהאל.‬
‫נכתבו עליו כתבות רבות‬ ‫בירחוני סגנון-חיים מפורסמים‬
‫כתעשיין מהשורה הראשונה.‬
‫הוא הולך לקבל מיליונים בירושה מנכסים.‬
‫כבודו, ברצוני להגיש מספר מסמכים.‬
‫אלה עותקים של מסמכי נכסים ומניות,‬
‫וכתבה אחת.‬
‫כבודו, מרשתי הקדישה‬
‫את כל חייה לאדם הזה.‬
‫היא ילדה שלושה ילדים.‬
‫אם יהיה עליה לעמוד‬ ‫בפני קשיים כלכליים בגיל שכזה,‬
‫יהיה זה עוול משווע ובלתי צודק, כבודו.‬
‫תני להם תאריך חדש.‬
‫למה את תמיד כל כך רצינית?‬
‫אני ממשיך לשמוע עלייך כל הזמן.‬
‫את ממש נהנית להביס את הגברים‬ ‫שעומדים מולך בבית המשפט.‬
‫יופי. את יכולה להרוג את החלאות.‬
‫כל הכבוד! אחוות הנשים שלך.‬
‫בחייך, פרדי.‬
‫אתה עדיין מציק לי?‬
‫עשית את זה במשך שלוש שנים בקולג'‬ ‫ואפילו עכשיו לא תחסוך את זה ממני?‬
‫אם תעמדי מולי בבית המשפט יום אחד,‬
‫אני אנצח. אין ספק בכך.‬
‫בוא נראה.‬
‫תיכנסי.‬
‫אל תבכי, בבקשה.‬
‫אני לא יודעת מה לעשות.‬
‫בעלי ניהל רומן.‬
‫ואז הגברת ההיא התחילה לשהות בבית שלנו.‬
‫הילדים שלי ממש כועסים בגלל המצב הזה.‬
‫אני מרגישה כמו משרתת בביתי שלי.‬
‫אני אשתגע אם לא אמצא דרך לפתור את המצב.‬
‫תירגעי.‬
‫אל דאגה. הכול יהיה בסדר.‬
‫תגידי לי, את עובדת או שאת עקרת בית?‬
‫עבדתי בבנק בעבר.‬
‫אבל הוא הכריח אותי להתפטר.‬
‫עכשיו יהיה לי קשה להתחיל מחדש.‬
‫קודם כול, אצטרך להתחיל ממשרה בסיסית,‬
‫ואני לא זוכרת כלום‬
‫מהעבודה הקודמת שלי.‬
‫האם שוחחתם על גירושים באופן רציני?‬
‫ניסיתי לעשות זאת המון פעמים,‬
‫אבל הוא פשוט לא מוכן להקשיב.‬
‫אל תדאגי.‬
‫נמצא עילה לגירושים.‬
‫אין ספק שזו התאכזרות.‬
‫אבל אנחנו נוודא שאת תקבלי‬ ‫גם גירושים וגם צדק.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫כמה אוכל אתה שם לי?‬
‫זה בסדר, עלייך לאכול. תראי כמה חלשה נהיית.‬
‫המילה "מנוחה" לא קיימת במילון שלך.‬
‫לפעמים צריך לעבוד.‬
‫תקשיבי, יש לנו כנס בספרד עוד כמה ימים.‬
‫את יכולה להצטרף.‬ ‫-נשמע לי מסובך.‬
‫ממתינים לי כל כך הרבה תיקים‬ ‫אז אני לא מרגישה שזה נכון לבטל‬
‫או לדחות או שימועים. הנשים האומללות האלו.‬
‫ומה לגבי בעלך האומלל?‬
‫בחייך.‬ ‫-אין לך זמן בשבילי.‬
‫למה אתה אומר את זה?‬
‫אתה יודע מה?‬ ‫-מה?‬
‫כמה נשים מקנאות בי?‬
‫לא חסרות לי מעריצות.‬
‫תפסיק!‬
‫לגברים יש רק משימה אחת.‬
‫מה?‬ ‫-לפלרטט.‬
‫לא משנה מי זו.‬
‫לפלרטט?‬
‫אני? מפלרטט?‬
‫הייתי מעז לפלרטט כשיש לי אישה כמוך?‬
‫אם רק אנסה לדבר עם מישהי‬ ‫את תגררי אותי לבית המשפט.‬
‫תראה כמה שאתה דרמטי.‬
‫איזו דרמה?‬ ‫-בטח.‬
‫ראיתי אותך מדבר עם סמיטה.‬
‫איך?‬ ‫-אתה לא מרחם אפילו על רנוקבאי.‬
‫והעוזרת המהממת שלך, ז'קלין.‬
‫מה איתה?‬
‫כשיש חפצים יפים סביבך ויש לך עיניים...‬
‫זו...‬
‫זו הבעיה האמיתית.‬ ‫-מה?‬
‫גברים חושבים על נשים כחפצים.‬
‫סליחה.‬
‫לא התכוונתי.‬
‫תאכל.‬ ‫-כן, אני אוכל. סליחה.‬
‫בואי לפה.‬
‫מה יש?‬
‫כואב לך הצוואר, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-שבי.‬
‫מרגישה יותר טוב?‬
‫כן.‬
‫כל כך מעייף לדבר כל היום.‬
‫קופה, אדוני.‬ ‫-תודה.‬
‫מדהאב, למה לא הערת אותי? עכשיו אני מאחרת.‬
‫היית כל כך עייפה.‬
‫נראה היה שאת ישנה שינה עמוקה‬ ‫אז החלטתי לתת לך לישון.‬
‫תאכלי משהו.‬
‫לא, אני כבר מאחרת.‬
‫גברת, זה מוכן.‬ ‫-רנוקבאי, אני לא רוצה כלום.‬
‫לא, ברצינות.‬
‫אני לא רוצה כלום.‬
‫תשאלי את האדון מה הוא רוצה לאכול בערב.‬
‫לאט לאט.‬
‫כן.‬
‫נתראה.‬ ‫-שמרי על עצמך.‬
‫כן.‬
‫זה בלתי מתקבל על הדעת, כבודו.‬
‫התיק מצריך טיעונים נוספים.‬
‫ברשותך, כבודו,‬
‫ברצוני לומר לפרקליט המלומד‬
‫שעל פי החלטת בית המשפט העליון,‬ ‫בית הדין לענייני משפחה‬
‫אינו רשאי לדחות פרנסה‬ ‫עבור אשתו לאחר פרידה.‬
‫על פי החלטה זו, נכתב גם‬ ‫שבעל אינו יכול לסרב‬
‫לקחת אחריות פיננסית על אשתו.‬
‫אפילו לאור מצב היחסים הרע ביניהם.‬
‫למען האמת, על העותר גם לשלם לבית הדין‬ ‫על הוצאות התביעה שלה.‬
‫כבודו, אין שום הצדקה לכך שמרשי‬
‫ישלם סכום כלשהו לבית הדין.‬
‫אנא גש לדוכן העדים.‬
‫תסביר לי, למה הגשת את התביעה?‬
‫אתה יודע שהבן שלך חולה.‬
‫במקום להוציא כסף על הטיפול בו‬ ‫החלטת לבזבז כסף על מריבות עם אשתך.‬
‫אתה עושה לו עוול.‬
‫תנסה לבנות מחדש‬
‫את היחסים עם אשתך.‬
‫תנסו לחיות כמשפחה.‬
‫אני מצטער, אדוני.‬
‫אבל אני כבר לא יכול לחיות עם האישה הזו.‬
‫כבודו...‬
‫אם נגיש הוכחה שבעל מסוים‬
‫שמסרב לקחת אחריות‬
‫על אשתו שתלויה בו כלכלית או על ילדם,‬
‫בית המשפט הגבוה לצדק רשאי להורות‬
‫על אותו אדם לפרנס אותם‬
‫בשימוע דחוף.‬
‫מה קורה פה, כבודו?‬
‫הפרקליטה המלומדת הזו דיברה‬
‫על בית המשפט העליון,‬
‫ועכשיו על בית המשפט הגבוה לצדק.‬
‫אולי היא שכחה שהיא נמצאת‬ ‫בבית הדין לענייני משפחה.‬
‫כבודו...‬
‫אם בוחנים את הסמכויות בשיקול דעת‬
‫של השופטים ושל חוק בית הדין לענייני משפחה,‬
‫השופט רשאי לפסוק נגד כל התנגדות‬
‫כדי שהמשפחה תזכה לצדק.‬
‫אני מבקשת שיעניק לפחות שליש מהכנסותיו‬
‫לפרנסת מרשתי.‬
‫בית המשפט קובע‬
‫שהתובע צ'נרדש קניה‬
‫ישלם 30 אלף רופי בחודש‬ ‫לנתבעת לילווטי קניה.‬
‫החל מה-15 לחודש זה,‬
‫עד סיום הדיון האחרון. תני להם תאריך חדש.‬
‫תודה, כבודו.‬ ‫-תודה, כבודו.‬
‫אלוהים.‬
‫עזוב אותי.‬
‫לך מפה.‬
‫עזוב אותי.‬
‫בבקשה.‬
‫עזוב אותי.‬
‫סוננדה, מה הניחוש שלך?‬
‫מה מעורר את הכאב הזה?‬
‫מגע גופני, לדעתי.‬
‫זה תמיד היה המצב?‬
‫רוב הזמן.‬
‫נראה שכל הגוף שלי דוחה מגע.‬
‫התקרית הזו קרתה לפני המון זמן.‬
‫את עדיין חשה חסרת אונים?‬
‫אולי כי...‬
‫כי לא יכולתי להשיב מלחמה.‬
‫למען האמת,‬
‫הייתי מוכנה להרוג אותו.‬
‫הייתי מרגישה שלווה.‬
‫תוצאות המשפט לא סיפקו אותך?‬
‫המשפט ארך חמש שנים.‬
‫אבל הוא השתחרר מהכלא לאחר שלוש שנים.‬
‫אני נענשתי עד סוף חיי.‬
‫הוריי מעולם לא רצו להגיש תביעה...‬
‫כי היו לי אחים קטנים.‬
‫קיבלתי עזרה מארגון מסוים עם התביעה.‬
‫אבל ההורים שלי מעולם לא התעניינו בתוצאות.‬
‫הם נטשו אותי ועברו לקולאפור...‬
‫כאילו ש...‬
‫מתתי מבחינתם.‬
‫אבל אני תמיד רציתי שהצדק ייעשה.‬
‫אפילו בבית המשפט,‬ ‫הושפלתי בחקירות צולבות עם שאלות מתועבות.‬
‫כאילו שזו היתה אשמתי.‬ ‫כאילו שאני הייתי הנאשמת.‬
‫בעזרת "סטרי בל שאקטי",‬ ‫סיימתי את לימודי המשפטים.‬
‫ובעלי...‬
‫חברי...‬
‫רק בזכותו אני מי שאני כיום.‬
‫אני רואה שהעניין הזה לא הסתיים מבחינתך.‬
‫אבל, סוננדה...‬
‫איזה עונש יספק אותך?‬
‫זה האנס שלך.‬
‫אנס.‬
‫תכי אותו.‬
‫תהרגי ותקרעי אותו לגזרים.‬
‫עזוב אותי.‬
‫בן זונה!‬
‫חתיכת חלאה!‬
‫הרסת את חיי.‬
‫חתיכת מנוול!‬
‫הצילו!‬
‫סוננדה.‬ ‫-לא.‬
‫אתה מסורס!‬
‫אתה אימפוטנט.‬
‫אתה כלב רחוב!‬
‫הרסת את חיי!‬
‫כלב רחוב, שיכור, חלאה!‬
‫סוננדה.‬
‫לא, אני לא מרחמת עליו.‬ ‫-סוננדה.‬
‫לא, אני לא מסכימה. הוא חייב להיענש.‬
‫כמה זמן אתם כבר נשואים?‬
‫היא נשואה כבר שנה.‬
‫אבל...‬ ‫-מר קרישנמורטי,‬
‫היא תידרש כנראה לדבר בבית המשפט.‬ ‫כדאי שהיא תתחיל לדבר כבר עכשיו.‬
‫ספרי לי הכול.‬
‫חיתנו אותי בשידוך.‬
‫אבל אפילו בלילה הראשון הוא לא נגע בי.‬
‫חשבתי שהוא עייף.‬
‫אבל אפילו אחר כך הוא המשיך להימנע ממני.‬
‫שאלתי אותו מה הבעיה אבל הוא התחמק כל הזמן.‬
‫חלפו חודשים רבים.‬
‫אז סיפרתי לאמא שלי והיא סיפרה לאבא.‬
‫אחר כך הם שוחחו איתו.‬
‫שאלתי אותו אבל הוא לא היה מוכן לענות.‬
‫כשהצעתי לו ללכת לסקסולוג‬
‫הוא סיפר לי שהוא הומוסקסואל.‬
‫הוא גיי.‬
‫הוריו לא ידעו על כך והכריחו אותו להתחתן.‬
‫האם הוא מסכים לביטול הנישואים?‬
‫לא, הם לא רוצים לבטל אותם‬ ‫או לערוך גירושים.‬
‫הם מאמינים שזה יכתים אותם מבחינה חברתית.‬
‫אבל מה לגבי העתיד של בתי?‬
‫הם אומרים כל הזמן‬ ‫שהיא צריכה להביא ילד לעולם.‬
‫הם לא מוכנים לתת לה לעזוב.‬
‫אל דאגה. אנחנו נילחם על ביטול הנישואים.‬
‫בסדר.‬
‫היום שוחחתי עם לקוחה.‬
‫בעלה גיי.‬
‫מה היא אמורה לעשות במצב כזה?‬
‫מה הטעם בחיי נישואים שאין בהם מגע גופני?‬
‫ופתאום הבנתי...‬
‫שלא יכולתי להיות אישה טובה עבורך.‬
‫אולי תשתי קצת יין או תאכלי משהו?‬
‫בואי נדבר על משהו אחר.‬ ‫-לא, יקירי. תן לי לדבר.‬
‫בסדר, תמשיכי.‬
‫עליי להבין שאם אני אוהבת אותך‬
‫העבר שלי לא צריך לעמוד בינינו.‬
‫את יודעת למה? הסיבה היא‬
‫שאהבה וסקס הם שני דברים שונים.‬
‫הם שונים לחלוטין.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫גם לזוג שחש אהבה עמוקה‬
‫אין בהכרח חיי מין מדהימים.‬
‫וההיפך, אם חיי המין נהדרים...‬
‫הם לא בהכרח אוהבים זה את זה.‬
‫באופן אידאלי, עדיף שגם חיי המין וגם האהבה‬ ‫יהוו חלק מחיי הנישואים, לא?‬
‫כן, אבל איש לא מקבל הכול בחיים.‬ ‫את יודעת את זה.‬
‫ואם חושבים עלינו, אנחנו עושים את המיטב.‬
‫לא?‬
‫נו?‬
‫כן.‬
‫אבל למה אתה לא שותה?‬
‫עליי להסיע אותך הביתה בשלום.‬
‫אני הנהג שלך היום.‬
‫אבל היה לך טעים?‬
‫כן, היין טעים.‬
‫היי, יין לגברת.‬
‫אני רק טועם.‬
‫בבקשה.‬
‫לומר לך את האמת?‬
‫אנחנו נשואים באושר‬ ‫כבר שנים רבות, רק בזכותך.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬
‫מישהי עושה חיים. היה לך כיף, לא?‬
‫לא סתם אהבת את היין. תראי אותך, את שיכורה.‬
‫היין היה מצוין.‬
‫זה היה ערב נהדר.‬
‫מה את עושה?‬ ‫משוגעת קטנה, יש מכוניות על הכביש.‬
‫סוננדה.‬ ‫-לעזאזל עם המכוניות.‬
‫הלך עלינו אם לא ניזהר.‬ ‫-תראה את השיער שלך.‬
‫מה עם השיער שלי?‬
‫הוא אף פעם לא חלק.‬ ‫-כן, אני יודע.‬
‫אני יודע שהוא לא חלק.‬
‫סוננדה.‬
‫את מתנהגת כמו ילדה כרגע.‬
‫היד שלך.‬
‫יש מכוניות על הכביש.‬
‫בחייך, תפסיקי.‬
‫אל תעשי את זה.‬
‫תהיה תאונה.‬
‫אנחנו נפגע במשהו. תהיה לנו תאונה, מותק.‬
‫יש מכוניות, תני לי לפחות לעצור בצד.‬
‫סוננדה, חכי.‬
‫שבי שם.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫סוננדה.‬
‫לא, אל תעשי את זה. תני לי...‬
‫אל תעשי את זה.‬
‫רגע.‬
‫חבר'ה, תראו מה קורה במכונית.‬
‫הם עושים חיים.‬
‫מצלמים סרט חדש בפנים.‬ ‫-מדהאב.‬
‫מה קרה לכם?‬
‫נראה לכם שזה מופע? תתעסקו בעניינים שלכם.‬
‫עופו מפה.‬
‫מדהאב, תיכנס פנימה.‬
‫בוא נלך.‬ ‫-מה? אנחנו נשואים.‬
‫את אשתי.‬
‫בוא נלך.‬ ‫-זה לא מופע.‬
‫מה נראה להם?‬
‫מטומטמים.‬
‫לבסוף, כבודו...‬
‫כשנשים וילדים מקבלים צדק,‬
‫מערכת המשפט והמדינה זוכים גם הם לכבוד.‬
‫אין ספק שהתובע האריש מוררקה‬ ‫לא הציג את נכסיו‬
‫באופן מלא לבית המשפט, וכתוצאה מכך‬
‫הנתבעת אנג'לי מוררקה נמצאת במצב של נחיתות.‬
‫מר מוררקה,‬
‫תוכל למכור את נכסיך או למשוך כספים‬ ‫מקרן ההשקעות המשפחתית.‬
‫אבל עליך לספק דמי מזונות לאשתך.‬
‫כך הצדק ייעשה.‬
‫אני מורה לתובע האריש מוררקה‬
‫לשלם לנתבעת אנג'לי מוררקה‬
‫סכום של 500 אלף רופי בדמי מזונות חודשיים.‬
‫או בסכום חד פעמי של 50 מיליון רופי.‬
‫מוטלת עליו גם אחריות מלאה‬
‫לחינוך ילדיהם.‬
‫בנוסף, עליו לתת 100 אלף רופי‬ ‫לכל ילד על בסיס חודשי.‬
‫תודה, כבודו.‬
‫רק כמה מילים.‬ ‫-תגידי לנו משהו, בבקשה.‬
‫מצטערת, אין לי מה לומר. הצדק נעשה.‬
‫סוננדה.‬ ‫-הנה מר האריש, בואו נלך.‬
‫אני לא יודעת איך להודות לך.‬
‫אדוני, מה התוכנית שלך להמשך?‬ ‫-בבקשה, אדוני.‬
‫לא אומר שום דבר כעת. אין לי תגובה.‬
‫העניין לא הסתיים.‬
‫מה יהיה המהלך הבא שלך, אדוני?‬
‫נערער על ההחלטה, כמובן.‬
‫אדוני, תראה מה מצאתי.‬
‫ראית את זה?‬
‫כן.‬
‫תודה, ז'קלין.‬
‫תודה.‬ ‫-ברכותיי.‬
‫אשתך נהיית יותר ויותר מצליחה מיום ליום.‬
‫אתה יודע כמה שהיא חרוצה ומסורה.‬
‫האריש מוררקה הוא לא האדם‬
‫שראינו עם הדוגמנית במלון "טריידנט"?‬
‫כן, אתה צודק.‬
‫אין גבול להוללות אצל אנשים כאלה.‬
‫אתה יודע מה הוא טען?‬
‫שאין לו כסף.‬
‫"אין לי כסף."‬
‫זו היתה עבודה נהדרת. את מדהימה.‬
‫את מופיעה בכל העיתונים.‬
‫אז ידעתי שאת תתאימי לי.‬
‫קחי.‬
‫אני בסדר. כן.‬
‫ספרי לי הכול.‬
‫את מכירה את בעלי.‬
‫הוא אדם מבוסס.‬
‫יש לו חברת פרסום גדולה.‬
‫לקוחות גדולים, תאגידים בינלאומיים.‬
‫הוא מצליח מאוד אבל הוא רודף שמלות.‬
‫תני לי קודם להסביר כמה דברים.‬
‫כמובן, בבקשה.‬
‫תפקידו של עורך דין לענייני משפחה‬ ‫הוא לתת חשיבות למשפחה‬
‫ובו בעת להגן על האינטרסים של הלקוח.‬
‫אני תמיד ממליצה על פתרון‬ ‫באמצעות הסדר ידידותי.‬
‫מפני שתביעה משפטית היא מכאיבה וקשה‬
‫עבור כל הצדדים.‬
‫אם את חשה שאין שום סיכוי‬ ‫להציל את הנישואים...‬
‫אז נוכל להמשיך.‬
‫זה מצב של אכזריות ועינוי נפשי.‬
‫הוא מנהל רומן עם מישהי?‬
‫עם מי לא?‬
‫אני לא יודעת עם מי הוא בקשר כרגע.‬
‫מה איתך? את מנהלת רומן כלשהו?‬
‫לא.‬
‫כמובן שהיתה תקופה...‬
‫שבה היו סביבי המון מחזרים,‬
‫שרצו למלא את כל מבוקשי.‬
‫אבל הייתי כה טיפשה. בחרתי בו.‬
‫יש לכם ילדים?‬ ‫-יש לי בת בגיל 10.‬
‫אם ישנה הסכמה הדדית,‬ ‫נוכל לדבר יחד על תנאים מסוימים.‬
‫אם תוכלו לפגוש אותי ביחד,‬ ‫נוכל להתקדם הלאה.‬
‫אני סומכת עלייך לחלוטין.‬
‫אני יודעת שתעשי הכול למען כל אישה.‬
‫יש לי רק תנאי אחד.‬
‫עלייך להיות כנה איתי לחלוטין.‬
‫כמובן.‬
‫אסור לך להסתיר ממני דבר.‬
‫אני לא רוצה לשמוע שקרים.‬
‫סמיטה, תקבעי לה פגישה.‬
‫כבוד השופטת, אני מגישה דו"חות רפואיים‬ ‫לגבי ההתעללות הפיזית במרשתי.‬
‫כבוד השופטת,‬ ‫ההתעללות הפיזית היא המצאה מופרכת.‬
‫מרשי עובד כל היום.‬
‫הוא צריך מקום לישון בו בלילות.‬
‫חשוב מכול,‬
‫החדר שייך לו.‬
‫אין יהיה זה צודק לגרש אותו מביתו שלו,‬
‫כפי שהפרקליטה המלומדת מבקשת.‬
‫לא, זה גם ביתה של התובעת.‬
‫יש לה זכויות שוות על הנכס.‬
‫מרשך מטריד אותה באופן קבוע.‬
‫בתנאים שכאלו,‬
‫לאן היא תוכל ללכת עם ילדיה?‬
‫אבל כבוד השופטת, אין יהיה זה צודק‬
‫להרחיק את מרשי מביתו ואשתו.‬
‫אבל, אדוני...‬ ‫-ברצונך לומר משהו?‬
‫כן.‬ ‫-טוב, גש לדוכן העדים.‬
‫אני עובד קשה כל היום‬
‫ומגיע הביתה מאוחר בלילה.‬ ‫אני לא מקבל אפילו אוכל כראוי.‬
‫אני עושה את כל זה למענה ולמען הילדים, לא?‬
‫אם אושלך מהבית שלי, לאן אלך?‬
‫כבוד השופטת, שמעת את מצבו האמיתי של מרשי.‬
‫אם מרשך אינו יכול לכבד את אשתו‬
‫ולהגן עליה,‬
‫הוא אינו ראוי‬
‫להישאר איתה.‬
‫אני מורה לנתבע סדשיב טומברה להתרחק‬
‫מאשתו, מלטי טומברה ומהבית שלהם,‬
‫עד פסק הדין הסופי. תני להם תאריך חדש.‬
‫תודה, כבודו.‬ ‫-תודה, כבודו.‬
‫תודה, גברתי.‬ ‫-קומי.‬
‫קדימה, בואי נצא.‬
‫קדימה.‬
‫אתה וסמיטה,‬
‫לכו להביא את התאריך החדש‬ ‫לשימוע בתיק מנצ'נדה.‬
‫תנסו לקבל את התאריך הכי מוקדם שיש.‬ ‫-בסדר.‬
‫דיברתם ביניכם על התנאים?‬
‫אני רוצה שהדירה ברחוב אלטמאונט תהיה על שמי‬
‫וגם החווה בקרג'ט.‬
‫ואני זקוקה לנתח של 50 אחוז מהעסק שלו.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הדרישות שלך הולכות ועולות כבר שלוש שנים.‬
‫העסק שלך גדל בשלוש השנים האחרונות.‬
‫גברתי, כל אלה לא נכללו בעתירה הראשונה.‬
‫אם היית מסכים כבר אז,‬ ‫שנינו כבר היינו מסיימים עם כל זה.‬
‫כבר הגשתם בקשה לגירושים בעבר?‬
‫כן, התיק הזה נגרר כבר שלוש שנים.‬
‫נראה שאין לו סוף.‬
‫הפעם היא אמרה שזו תהיה הסכמה הדדית‬ ‫אז נפתור את זה במהרה.‬
‫המצב הוא שעורך הדין שלי נפטר...‬
‫לא סיפרת לי שהמקרה שלכם‬ ‫כבר הגיע לבית המשפט.‬
‫באמת?‬
‫לא אמרתי לך?‬
‫את בטוחה שלא אמרתי לך?‬
‫כן, גברת פאטל. לא אמרת לי.‬
‫אלוהים.‬
‫אני אומרת לך, הלחץ הורג אותי.‬
‫אין לך מושג כמה סבל‬ ‫עברתי בשלוש השנים האחרונות.‬
‫ולפני כן...‬ ‫-סבל?‬
‫לקח לי 15 שנה לבנות את העסק הזה.‬
‫את רוצה שאתן לך הכול פשוט ככה?‬
‫לזרוק אותי לרחוב?‬
‫כן, לשם אתה שייך. אתה כלב.‬
‫חכי, גברת פאטל.‬
‫עלינו לנהוג בנימוס.‬
‫נימוס?‬
‫זו מילה שלא נמצאת במילון שלה.‬
‫אז מה נמצא במילון שלך?‬
‫"זיונים"? זה מה שאתה עושה עם כל הדוגמניות?‬
‫בחייך.‬
‫אני יודעת על הרומנים שלך.‬
‫אלה לא היו רומנים!‬
‫אז איך תקרא להם, יקירי?‬
‫חגיגות זיונים?‬
‫אני מסכים.‬
‫בסדר? את מרוצה?‬
‫אין לך זמן למשפחה שלך.‬
‫זה לא נכון, גברתי.‬
‫אני איש משפחה.‬
‫אנחנו יוצאים לחופשה לפחות פעמיים בשנה.‬
‫פעמיים? מספיק.‬
‫אמרתי לך. אני לא רוצה להישאר איתך.‬ ‫פשוט תסיים את זה.‬
‫אני רוצה פיצוי מלא על הסבל והכאב שגרמת לי.‬
‫לא אתן לך לגרום לי להתרושש.‬
‫ניפגש בבית המשפט.‬
‫אני רואה שאתם לא מסכימים על אף נקודה.‬
‫לכן אין שאלה בכלל‬ ‫בנוגע לגירושים בהסכמה הדדית.‬
‫תגידו לי...‬
‫אתם עדיין גרים תחת אותה קורת גג?‬
‫כן.‬
‫אני מציעה שתתחילו לחיות במקומות נפרדים‬
‫ושתמצאו לכם עורכי דין.‬
‫לא אמרת לי מה קרה לעורך הדין שלך.‬
‫הוא היה חסר תועלת.‬ ‫לא עשה כלום במשך 3 שנים.‬
‫הייתי תובעת אותו.‬
‫גברתי, את חייבת לקחת את התיק שלי.‬
‫את יודעת מה התנאי שלי.‬
‫עלייך להיות כנה איתי לחלוטין.‬
‫את מסכימה?‬ ‫-כן.‬
‫אתה יכול למצוא עורך דין אחר.‬ ‫-כמובן, אעשה זאת.‬
‫יופי.‬
‫אמא.‬
‫אבא.‬
‫רבתם שוב?‬
‫כן, מותק.‬
‫עכשיו אנחנו נריב בבית המשפט.‬
‫דיוויה.‬
‫מה יש?‬
‫אתה רוצה לסתום לי את הפה?‬
‫עליה לדעת, במוקדם או במאוחר.‬
‫אשוחח איתה מאוחר יותר.‬ ‫בינתיים, עזבי את זה.‬
‫אם היית מפגין התחשבות בעבר‬ ‫לא היינו מגיעים למצב שכזה.‬
‫לעזוב את זה בינתיים, בטח!‬
‫אבא, אתה ואמא תתגרשו?‬
‫אני מצטער, מותק.‬
‫נראה לי שזה מה שיקרה.‬
‫אצל מי אני אישאר, אבא?‬
‫הוריה של חברה שלי גם התגרשו‬
‫והיא אף פעם לא רואה את אביה.‬
‫גם אתה תעזוב אותי ותיעלם?‬
‫לא, מתוקה.‬
‫אולי אצטרך לעזוב אבל לעולם לא איעלם מחייך.‬
‫אפשר לבוא איתך?‬
‫אני חושבת שאני רוצה להישאר איתך.‬
‫אני לא יודע איך העניינים יסתדרו, מותק.‬
‫אבל תמיד אהיה שם עבורך.‬
‫את יודעת שאבא אוהב אותך.‬
‫כן.‬
‫גם אני אוהבת אותך, אבא.‬
‫ואני אותך, מותק.‬
‫שבי, תסיימי לאכול.‬
‫אני לא רוצה לאכול.‬
‫בסדר, את לא חייבת.‬
‫עכשיו תלכי לישון, טוב?‬
‫אבא יטפל בהכול, בסדר?‬
‫סוזי?‬
‫לאט לאט.‬ ‫-בסדר.‬
‫קחי אותה לחדרה.‬ ‫-בואי.‬
‫נו?‬
‫מתי אתה עוזב?‬
‫שמעת מה עורכת הדין אמרה.‬
‫נראה.‬
‫למה שלא תלכי לבית של אמא שלך?‬
‫לפחות יש לך שם מקום.‬
‫לי אין לאן ללכת.‬
‫למה?‬
‫אף אחת מהנשים לא תארח אותך?‬
‫לפעמים אני תוהה אם את מנהלת רומן.‬
‫את כל כך ממהרת לגרש אותי.‬
‫חזיר שכמוך!‬
‫אתה מנסה להפיל עליי את כל האשמה.‬
‫את יכולה ללכת לאמא שלך, לא?‬
‫כן, אז אני אעזוב את הבית הזה לתמיד‬
‫ואתה תוכל לקחת עליו בעלות.‬
‫אתה חושב שאני מטומטמת, אננד?‬
‫אי אפשר לדבר איתך.‬
‫הפסקת לקחת את הגלולות שלך?‬
‫תפסיק לשנות את הנושא.‬
‫חתיכת בן זונה לקקן.‬
‫אני לא יכולה לשאת את זה שאתה בבית שלי,‬ ‫אפילו לא לרגע.‬
‫בבית שלך?‬
‫מתי זה הפך לבית שלך?‬
‫לידיעתך, קרעתי את התחת בשבילו.‬
‫נפלת על כל הראש.‬
‫נפלתי על כל הראש?‬ ‫-כן.‬
‫נפלתי על כל הראש?‬
‫כן.‬
‫חכה, אני אראה לך מי נפל על כל הראש.‬
‫רגע.‬
‫דיוויה!‬ ‫-לך לעזאזל!‬
‫השתגעת?‬
‫אני אראה לך.‬ ‫-תתרחקי, את תיפגעי.‬
‫דיוויה, מה את עושה?‬
‫את פוגעת בעצמך.‬
‫מה קורה איתך?‬
‫למה את עושה את זה?‬
‫בבקשה, תירגעי.‬
‫אני אביא לך קצת מים.‬ ‫תירגעי, דיוויה. בבקשה.‬
‫משטרה? מדברת דיוויה פאטל.‬
‫רחוב אלטמאונט, קזבלנקה.‬
‫בעלי תקף אותי.‬
‫הוא ירצח אותי. בואו מהר, בבקשה.‬
‫עם מי את מדברת?‬
‫תשתי קצת.‬
‫בבקשה, דיוויה. תירגעי.‬
‫תתכונן לבלות את סוף השבוע במעצר.‬
‫מה יש?‬
‫כן.‬
‫אמרת שנפלתי על כל הראש, לא?‬
‫נפלתי על כל הראש?‬
‫אל תנסה לברוח.‬
‫הם יתפסו אותך בכל מקרה.‬
‫מה עשית, אחי? רצח?‬
‫הוא נראה כמו ג'נטלמן.‬
‫בטח עשה תרגיל עוקץ גדול.‬
‫אחי, מה עשית?‬
‫ככה זה נראה.‬
‫הוא בטח הרביץ לאשתו.‬
‫או שהיה עניין עם איזו בחורה.‬
‫הוא בטח התעלל במישהי.‬ ‫-שקט שם.‬
‫איך קוראים לך?‬
‫תודה.‬
‫מה עשית?‬
‫דבר, תפתח את הפה.‬
‫בטח תרמית כלשהי.‬ ‫-איפה אתה גר?‬
‫אננד.‬
‫זה בלתי אפשרי. תוציא אותי מפה.‬
‫מצטער, נוכל לפעול רק ביום שני.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫זאת אומרת שאצטרך להישאר‬ ‫עם החבר'ה האלה עוד 3 ימים?‬
‫אין דבר שאוכל לעשות.‬
‫האישה הזו מטורפת. משוגעת.‬
‫אננד, המצב שלך לא נראה טוב.‬
‫היא דיממה, אחי.‬
‫מי שחותך את עצמו עם זכוכית מדמם.‬
‫אננד, טביעות האצבע שלך נמצאו על הזכוכית.‬
‫לעזאזל, הרמתי את חתיכות הזכוכית.‬
‫לא יהיה קל לשלם ערבות גם ביום שני.‬
‫השופטים לוקחים בכובד ראש‬ ‫אלימות מהסוג הזה בימינו.‬
‫אז מה עליי לעשות עכשיו?‬
‫אננד, רק תגיד לי. היא תמיד היתה...‬
‫עוף מפה.‬
‫היא תמיד היתה תוקפנית ועשתה עניינים?‬
‫היא פוצעת את עצמה?‬
‫יש לה היסטוריה של פגיעה עצמית.‬
‫תקשיב, הסיכוי קטן.‬
‫נשים עושות דברים כאלה בימינו.‬
‫אתה מתכוון שהיא עלולה להשתמש‬ ‫בסעיף 498-איי, 307, אלימות במשפחה?‬
‫ארשד, תתקשר למזכירה שלי, נטשה.‬
‫היא תיתן לך את כל פרטי הטיפול.‬
‫תשיג לי עורך דין טוב לגירושים.‬
‫לא אתן לך ללכת.‬
‫רגע.‬
‫חכי, אני לא נותן לך ללכת.‬ ‫לא אתן לך ללכת, תעצרי.‬
‫עזוב אותי.‬ ‫-חכי.‬
‫תעצרי.‬
‫לא אתן לך ללכת.‬
‫עזוב אותי.‬
‫סוננדה.‬
‫סוננדה, סוננדה.‬
‫אני פה, אל תדאגי.‬
‫אין פה איש.‬
‫הוא חזר.‬ ‫-מי?‬
‫הוא חזר.‬
‫הוא תמיד רודף אחריי.‬
‫עברו כל כך הרבה שנים.‬ ‫למה החלום הזה ממשיך לרדוף אותי?‬
‫הוא חוזר לעתים רחוקות יותר, לא?‬
‫הרבה יותר רחוקות. זה בסדר.‬
‫חלמתי שוב את החלום הנוראי ההוא, דוקטור.‬ ‫אחרי חצי שנה.‬
‫אני מרגישה...‬
‫שאני נאחזת בו.‬
‫אבל אני לא יודעת איך להרפות.‬
‫את צודקת. אנחנו נאחזים בדברים.‬
‫לפעמים הם מעניקים לנו תחושת זהות‬ ‫ששום דבר אחר לא מעניק לנו.‬
‫זאת אומרת...‬
‫שנאחזתי בזהות של קורבן?‬
‫שאין לי אף זהות אחרת?‬
‫דוקטור, אפשר לומר משהו?‬ ‫-כמובן.‬
‫ההערות שלך עשויות להועיל.‬
‫אני חש שסוננדה מרוכזת מאוד‬ ‫כשמדובר בעבודה שלה.‬
‫כל העבודה הקשה שלה וההצלחה שלה...‬
‫קשורים לתקרית מהעבר שלה.‬
‫יש ביניהם קשר ישיר.‬
‫התשוקה והדחף שיש לה להיאבק נגד חוסר צדק‬
‫נובעים מהתקרית ההיא.‬
‫זו הבחנה מצוינת, מר פטקר.‬
‫אישה שנפלה קורבן לחוסר צדק‬
‫עומדת כעת מאחורי נשים אחרות שעברו התעללות,‬
‫כדי ללחום את מלחמתן‬ ‫ולהיאבק בחברה הנשלטת בידי גברים.‬
‫אז שדה הקרב שלי הוא בית המשפט?‬
‫בדיוק כך.‬
‫כל מה שסובב את עבודתך ואת מצבך המקצועי...‬
‫כשכל זה נובע ממקום של חופש,‬
‫מקבלים אושר וסיפוק.‬
‫אבל אם פועלים ברמה האישית,‬
‫זהות הקורבן רק מתחזקת.‬
‫אבל איך אוכל לפרוץ את זהות הקורבן הזו?‬
‫אני אתן לך תרגיל.‬
‫עלייך לתרגל כל יום.‬
‫בסדר.‬ ‫-גם הכאב שלך יפחת.‬
‫הבעיה האמיתית היא שבני אדם אוהבים לסבול.‬
‫הם נהנים להיות אומללים.‬
‫הם לא יודעים שהבחירה בידיהם‬
‫אם לסבול או לא.‬
‫אבל דוקטור,‬
‫מי היה בוחר‬
‫לסבול או להיות אומלל?‬
‫הסבל ותחושת העצב...‬
‫מזינים את האישיות שלך.‬
‫לכן, כדי להרוס את האישיות הזו,‬
‫צריך להרוס גם את הסבל.‬
‫עכשיו, התרגיל.‬
‫תכתבי כל פרט ופרט על האונס שעברת.‬
‫כמעט כאילו שזו האוטוביוגרפיה שלך.‬
‫הכאב, הטראומה והסבל שעברת‬ ‫במהלך 15 השנים האלו.‬
‫תכתבי הכול.‬
‫בסדר. ומה אז?‬
‫ואז תקראי לעצמך את הסיפור בקול רם‬
‫מול מראה, לפחות חמש פעמים.‬
‫למחרת תכתבי את הסיפור מחדש.‬
‫תקראי אותו שוב חמש פעמים.‬
‫אבל תעשי את זה כל יום, בלי לפספס.‬
‫תתקשרי בשבוע הבא ונראה איך התקדמת.‬
‫אדוני? גברתי?‬
‫חזרת.‬
‫קיבלת דמי ערבות?‬
‫מה שעשית היה מגוחך.‬
‫לא עניינו אותך עשר השנים שבהן היו נשואים.‬
‫כמה טיפוסי, מר אננד פרדהאן.‬
‫תראו מי שמדבר.‬
‫אמרתי לך שאלמד אותך לקח.‬
‫תתכונן, זו רק ההתחלה.‬
‫כמה ארס ואיבה.‬
‫חשבת פעם על ההשפעה שיהיה לכך על אנויה?‬
‫היא תשרוד. היא הבת שלי.‬
‫בכל מקרה, הנזק כבר נעשה‬ ‫בגלל הגנים הרקובים שלך.‬
‫אם הייתי יודעת שיש לך גנים כאלה‬ ‫לא הייתי מתחתנת איתך.‬
‫המשאלה היחידה שלי היא...‬
‫שאנויה לעולם לא תהיה כמוך.‬
‫יש משהו שאני רוצה לומר לך שוב.‬
‫הבעיה של אנויה היא לא גנטית.‬
‫היא נוירולוגית.‬
‫למה את לא מבינה את זה?‬
‫ואם מדובר בגנטיקה גרועה,‬
‫ייתכן שהיא הגיעה ממך.‬
‫מספיק.‬
‫למה באת לפה?‬
‫אני אפילו לא רוצה לדבר איתך.‬
‫ואני מזהירה אותך. אם תתקרב אליי,‬ ‫אפילו שלושה מטרים,‬
‫אני אדאג שישליכו אותך שוב‬ ‫מאחורי סורג ובריח.‬
‫אין לי שום כוונה להתקרב אלייך.‬
‫באתי לקחת את חפציי.‬
‫אני מחכה בעצמי ליום שבו אוכל להיפטר ממך.‬
‫באיחור של עשר שנים, אננד.‬
‫אבא, חזרת.‬
‫היי, מותק.‬
‫אנויה, תיכנסי.‬
‫אמא?‬ ‫-בבקשה.‬
‫אני רוצה לבלות קצת זמן עם אבא שלי.‬
‫אני לא מבינה למה אתם רבים כל הזמן.‬
‫יום יבוא ותביני. עכשיו, תיכנסי.‬
‫לא, תני לי לפגוש את אבא שלי.‬ ‫-סוזי.‬
‫סוזי, קחי אותה פנימה.‬
‫בואי.‬
‫הלכתי לשירותים בדרך חזרה מהלימודים.‬
‫כשיצאתי...‬
‫גבר תקף אותי.‬
‫הוא גרר אותי לאנשהו.‬
‫למרות שניסיתי בכל כוחי,‬ ‫לא הצלחתי לעצור אותו.‬
‫הוא הפיל אותי על הקרקע‬
‫וטיפס עליי.‬
‫הוא היה...‬
‫שיכור לחלוטין.‬
‫הוא הסריח מזיעה. זה היה דוחה.‬
‫הוא שם עליי את ידיו...‬
‫וקרע לי את החולצה.‬
‫השפתיים המטונפות והזקן הדוקרני שלו‬ ‫שרטו את פניי.‬
‫לא יכולתי לנשום.‬
‫הרגשתי שאני נחנקת.‬
‫הוא הרים לי את השמלה...‬
‫ו...‬
‫הוא אפילו הוריד לי את התחתונים.‬
‫הידיים שלו פלשו לאיבריי הפרטיים.‬
‫לא היה שם איש שישמע את צרחותיי.‬
‫ואז הוא חדר לתוכי עם הפין שלו‬
‫וחשתי כאב בלתי נסבל.‬
‫הוא המשיך כך לזמן מה.‬
‫מספיק בינתיים.‬
‫אם זה כל כך מכאיב לך, תקראי את השאר מחר.‬
‫לא, תן לי לעשות את זה.‬
‫אני רוצה לסיים את זה אחת ולתמיד.‬
‫תעזבי את זה. מספיק לעכשיו.‬
‫קדימה, בואי נישן.‬
‫לא.‬
‫סוננדה.‬
‫לא, סוננדה. מספיק.‬
‫סוננדה.‬
‫סוננדה, לא.‬
‫סוננדה.‬
‫די.‬
‫רק ניסיתי.‬
‫למה?‬
‫הדברים יסתדרו כשיגיע הזמן.‬
‫לא.‬
‫הבנתי שלא אוכל לשמח אותך.‬
‫בגללי, החיים שלך עומדים מלכת.‬
‫ממש לא.‬
‫באמת שלא.‬
‫אני חושבת שעדיף שאעזוב אותך.‬
‫רק ככה תוכל לעבור הלאה ולחיות חיים מלאים.‬
‫תוכל להינשא לבחורה יפה.‬
‫אתה אוהב ילדים.‬
‫יהיו לך ילדים.‬
‫תהיה לך משפחה משלך.‬
‫סוננדה...‬
‫למה את לוקחת את זה כל כך ברצינות?‬
‫אנחנו חברים. בואי נישאר חברים.‬
‫למה לעשות משהו שמכאיב לך?‬
‫זה לא פשוט?‬
‫תקשיבי.‬
‫תשכחי מהכול ובואי לישון.‬
‫לכי לישון. צריך ללכת מחר לעבודה.‬
‫לא.‬
‫נראה לי שהגיע הזמן שניפרד.‬
‫ואתה חייב להקשיב לי.‬
‫לא זמין.‬
‫לא מתאים למדהאב.‬
‫ז'ק, תמשיכי לנסות.‬
‫אדוני, ניסיתי כמה פעמים.‬
‫תנסי אצל סוננדה.‬
‫בסדר, אדוני.‬
‫גברתי.‬
‫גיליתי כמה דברים מעניינים‬ ‫לגבי דיוויה פאטל.‬
‫באמת?‬
‫סליחה.‬
‫הלו?‬
‫גברת סוננדה, מדברת ז'קלין.‬
‫מדהאב לא הגיע למשרד שלו.‬ ‫את יודעת איפה הוא?‬
‫לא, הוא יצא לעבודה כרגיל.‬
‫אני לא יודעת איפה הוא.‬
‫טוב. תודה, גברתי.‬
‫אין לה מושג.‬
‫גברתי, התה שלך מתקרר.‬
‫בסדר, אני אשתה עוד מעט.‬
‫מעניין לאן הוא נעלם.‬
‫אני מקווה שהוא בסדר.‬
‫גברתי.‬
‫תוכלי לברר מתי המחלוקות ביניהם התחילו?‬
‫כן.‬
‫ביקשו מהם להוציא את ביתם מבית הספר‬
‫ולרשום אותה בבית ספר מיוחד.‬
‫האם עשתה בלגן ענקי‬
‫ותבעה את בית הספר.‬
‫יפה מאוד.‬
‫תתדלק באלפיים רופי.‬
‫שלום, דוקטור. מדבר מדהאב פטקר.‬
‫אפשר לשוחח איתך לדקה?‬
‫כן, בבקשה.‬
‫לגבי התרגיל שביקשת שאשתי, סוננדה, תבצע...‬
‫היא נלחצת ממנו מאוד.‬
‫אני לא מבין...‬
‫מה הטעם להחיות מחדש את הטראומה שוב ושוב,‬
‫כשהיא בקושי מצליחה לאסוף את עצמה.‬
‫תראה, כשמישהו כותב על אירוע טראומטי במפורט‬
‫ומשחזר אותו, האפקט שלו אמיתי,‬ ‫מבחינה רגשית וחווייתית.‬
‫אבל לאחר כתיבה הולכת וחוזרת,‬ ‫האירוע הופך לסיפור.‬
‫עם כל גרסה, ההשקעה הנפשית‬
‫והשימוש במילים פוחתים.‬
‫בהדרגה, האדם מתחיל להתנתק מהתקרית.‬
‫המשמעות מתחילה לאבד מהכובד שלה,‬
‫ועוצמת הטראומה פוחתת.‬
‫אם כך, הסיכויים גבוהים.‬
‫כן. תן לה להמשיך בתרגיל.‬
‫תודה, להתראות.‬
‫מה שלומך, חבר?‬
‫בסדר.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫שלום.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫שמעתם? שילמו את דמי הערבות שלו.‬
‫אחרי שלושה ימים.‬
‫מה קורה, נטשה?‬
‫נראה שהמשרד כולו יודע מה קרה.‬
‫כן, אנדי. זה התפרסם‬ ‫בכל העיתונים ובטלוויזיה.‬
‫שמרתי כמה עיתונים כדי להראות לך.‬
‫- צהרי היום -‬
‫מה דעתך?‬
‫מה אוכל לומר, אדוני?‬
‫בחייך, נטשה.‬
‫את עובדת איתי כבר שש, שבע שנים.‬
‫בטוח שיש לך דעה.‬
‫אני זקוק לדעה כנה.‬
‫קשה לי מאוד להאמין שהיית מרים יד על אישה.‬
‫ראיתי את התקפי הזעם הנוראיים שלך.‬
‫אבל אתה לא טיפוס מכה.‬
‫בחוץ, כולם בטח חלוקים בדעתם, לא?‬
‫כן.‬ ‫-בואי.‬
‫חבר'ה, תפסיקו את מה שאתם עושים‬ ‫ובואו לפה, בבקשה.‬
‫בבקשה.‬
‫מעניין במה מדובר.‬
‫קדימה.‬
‫מה קרה?‬ ‫-בואו.‬
‫תודה.‬
‫אני רוצה לשתף אתכם במשהו.‬
‫אלה עניינים אישיים, אבל כשהם יוצאים‬ ‫למרחב הציבורי צריך לגעת בהם.‬
‫לגבי מה שקרה.‬
‫לא הכיתי את אשתי.‬
‫למען האמת, לא נגעתי בה בכלל.‬
‫עם זאת, אני מודה שלא טיפלתי בבעיות שלה‬
‫ונתתי לעניינים להגיע למצב הזה.‬
‫למישהו יש משהו לומר?‬
‫אנחנו מבינים, אנדי. תודה ששיתפת.‬
‫כן, אנדי. לפחות אנחנו יודעים את האמת.‬
‫תודה רבה.‬
‫אני מקווה שלא יצאתם לחופש‬ ‫בזמן שלא הייתי פה.‬
‫ראדיקה, את עבדת על קמפיין "הצל את הילד".‬
‫הוא היה אמור להיות על שולחני בשבוע שעבר.‬
‫אתה ממש נוגש עבדים, אנדי. חשבתי...‬
‫שאתן לכם כמה ימי חופש?‬
‫הייתי עם אדוני הזן בימים האחרונים.‬
‫נשרפת אט אט‬
‫החיים חולפים להם‬
‫ואין זאת אשמתך‬
‫מחפשת אחר האושר‬
‫בתפניות החיים‬
‫רק אז אבין אותם‬
‫נשרפת עד היסוד‬
‫ונוגעת בשמיים‬
‫נשרפת אט אט‬
‫סוננדה.‬
‫לכי לישון בפנים.‬ ‫-היי, מדהאב.‬
‫מה קורה? איפה היית כל היום?‬
‫התקשרתי כל כך הרבה פעמים.‬
‫חיפשנו אותך כל היום.‬
‫תכננתי ללכת לתחנת המשטרה בבוקר.‬
‫הלכתי לראות נכס של לקוח.‬
‫מדהאב, אתה משקר לעורכת דין.‬
‫וגם לאשתך.‬
‫סתם הלכתי לאנשהו.‬
‫לכי לישון.‬
‫מה איתך?‬
‫אני ישן פה.‬
‫אין סיכוי. אתה ישן בפנים. אני ישנה פה.‬
‫את יכולה לישון בפנים.‬
‫לא.‬
‫תישן בפנים. אני אהיה פה.‬
‫ככה שנינו לא נישן.‬
‫ניצחת, בסדר? בואי.‬
‫קדימה.‬
‫מההתחלה,‬
‫אמרתי לך שאקח את התיק שלך‬
‫אבל בתנאי אחד.‬
‫שלא תסתירי ממני דבר‬ ‫ושתמיד תגידי לי את האמת.‬
‫נו?‬ ‫-נראה לי שאת מסתירה דברים.‬
‫לדעתי שוחחת עם מישהו אחר והאמנת לו.‬
‫בהחלט לא. אני יודעת מה האחריות שלי.‬
‫פגשתי אותו רק פעם אחת‬ ‫כשהבאת אותו למשרד שלי.‬
‫אין שאלה בכלל לגבי מפגש איתו לאחר מכן.‬
‫אז אני לא מבינה.‬
‫למה את מפקפקת בי?‬
‫כלומר, זה לא הגיוני.‬
‫אני עורכת דין, גברת פאטל.‬
‫יש לי חוות דעת משלי.‬
‫אם אגלה ששיקרת לי‬
‫או שהסתרת ממני דברים,‬ ‫לא אלחם על המקרה שלך.‬
‫בסדר.‬
‫מה את רוצה לדעת?‬
‫מה קרה בלילה שבו התקשרת למשטרה‬ ‫כדי שיעצרו את בעלך?‬
‫כבר סיפרתי לך. כולם יודעים.‬ ‫אפילו התקשורת יודעת מה קרה...‬
‫סליחה.‬
‫אני לא מעוניינת בסיפורים.‬
‫פשוט תספרי לי מה קרה, פרט אחרי פרט.‬
‫גברת סוננדה.‬
‫את נלחמת על תיק הגירושים שלי.‬
‫את לא מנהלת חקירה פלילית.‬
‫אני רוצה את האמת.‬
‫אם לא, אני בחוץ.‬
‫בסדר.‬
‫התחלנו לריב, הוא התרגז ופצע אותי.‬
‫זו כבר גרסה חדשה.‬
‫רבתם. מי התחיל?‬
‫הוא, כמובן.‬
‫מה אמרת שגרם לו להתפרץ?‬
‫מספיק. אין לך מושג‬
‫איך זה להיות נשואה לאדם כזה.‬
‫בבקשה, תספרי לי.‬
‫איך זה?‬
‫לא אכפת לו ממני.‬
‫הוא מתעלם ממני ומתנהג כאילו אני לא קיימת.‬
‫אני כמו רהיט מחורבן.‬
‫האם זה לא הגיוני שאחרי כמה שנות נישואים‬
‫תהליכי החשיבה של בעל ואישה משתנים?‬
‫הם מתחילים ללכת בכיוונים שונים.‬
‫זה מה שקורה בדרך כלל בחיי הנישואים.‬
‫זה אינו חוסר צדק?‬ ‫אני חסרת ישע, עצובה וסובלת.‬
‫והוא מבלה עם נשים אחרות...‬
‫מה בדיוק קרה באותו לילה?‬
‫לא אכפת לו ממני ואני לא חשובה לו בכלל.‬
‫זה קורה אצל 90 אחוז‬ ‫מהזוגות הנשואים. אז מה?‬
‫אז אני חייבת לספר לך?‬
‫כן.‬
‫רבנו. אני התרגזתי.‬
‫שברתי את הכוס ופצעתי את עצמי.‬
‫אבל בבקשה, אל תספרי לאיש.‬
‫גברת פאטל, לא אבגוד באמון מרשתי.‬
‫מה עוד את מסתירה?‬
‫חשוב שאדע הכול.‬
‫עורך הדין שלו עלול להעלות דברים מסוימים‬ ‫בבית המשפט שאני לא יודעת.‬
‫פשוט תגידי לי. במצב כזה,‬
‫איך אוכל לייצג אותך כראוי?‬
‫מה לגבי הנכסים שלך?‬
‫חמישים מיליון.‬
‫ותכשיטים?‬
‫לא הרבה, רק כמה מאות אלפים.‬
‫גברת פאטל...‬
‫היהלומים שאת עונדת‬ ‫שווים בטח יותר מ-5 מיליון.‬
‫בסדר, לא אענוד אותם בבית המשפט.‬
‫מה את חושבת לעצמך?‬ ‫נראה לך שאנשים מטומטמים?‬
‫אני מתחילה לאבד את סבלנותי.‬
‫תעזבי, בבקשה.‬
‫רגע.‬
‫התכשיטים שווים 35 מיליון.‬
‫בערך.‬
‫עוד משהו?‬
‫בחייך, אין לי יום שלם.‬
‫ממתינים לי עוד לקוחות.‬
‫רגע, תני לי שנייה להיזכר ולספור.‬
‫יש לי מכונית בשווי 5 מיליון.‬
‫חווה בקאראד ששווה 70 מיליון.‬
‫ויש לי קצת מניות. "טטה" ו"רליינס".‬
‫כן, זהו זה.‬
‫יש לך בעיות בריאותיות?‬ ‫-בעיות בריאותיות?‬
‫אני בריאה לחלוטין.‬
‫אוכל לעלות שוב על הבמה.‬
‫פצעת את עצמך בעבר?‬
‫כן.‬
‫לפני חמש או שש שנים,‬ ‫כשאננד ניהל את הרומן הראשון שלו‬
‫והוא רצה לעזוב אותי.‬
‫נהגתי לדפוק את הראש שלי בחלון.‬
‫נכנסתי לדיכאון‬
‫וניסיתי לחתוך לעצמי את הווריד.‬
‫לא הייתי מסוגלת.‬
‫ואז התחלתי מפגשים עם פסיכיאטר, דוקטור סת'.‬
‫אין לך מושג מה עברתי.‬
‫מה קרה לי.‬
‫התברר שבתי סובלת מאוטיזם.‬
‫חיי הנישואים שלי היו על סף קריסה.‬
‫הייתי חסרת אונים ומדוכאת.‬ ‫נהגתי לאבד את עשתונותיי.‬
‫נהגתי להכות אנשים.‬
‫הרגשתי שאין לי שליטה על שום דבר.‬
‫את יודעת, לא שלטתי בכלום.‬
‫את יודעת,‬
‫הלכתי פעם ברחוב‬
‫וראיתי איש זקן ופשוט...‬
‫הלכתי ונתתי לו אגרוף בפרצוף.‬
‫פשוט ככה.‬
‫בבקשה, תירגעי, גברת פאטל. תירגעי, בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫את עדיין לוקחת תרופות?‬
‫לפרקים.‬
‫תגידי לי,‬
‫יש לך כל כך הרבה כסף ורכוש.‬
‫למה את רוצה עוד?‬
‫אני רוצה לראות אותו סובל.‬ ‫אני רוצה לראות אותו מתקשה.‬
‫אני רוצה לראות אותו נהיה שוב עני.‬
‫הוא הרס אותי ופגע בי.‬
‫בגללו נאלצתי ללדת ילדה‬
‫שאינה מושלמת.‬
‫את יודעת שאני הייתי מועמדת‬ ‫לתואר "מלכת היופי של הודו"?‬
‫האישה המושלמת.‬
‫האישה המושלמת ילדה בת בלתי מושלמת.‬
‫אני לא יכולה לסבול את כל זה.‬
‫את מבינה?‬
‫מה העניין? למה אתה לא בא למיטה?‬
‫אני עובד על משהו.‬
‫סוננדה, מה את עושה? אני עובד.‬
‫אני עובד.‬
‫אני יודעת כמה קשה לך מאז שהעליתי‬
‫את עניין הפרידה.‬
‫תנסה להבין. למה לסבול שלא לצורך?‬
‫אם לא נוכל להיות מאושרים ביחד,‬ ‫למה להישאר ביחד?‬
‫אני רוצה שתהיה מאושר.‬
‫אני לא רוצה שתקריב קורבנות.‬
‫אתה יודע מה יקרה?‬
‫אאבד אותך לחלוטין.‬
‫לפחות בוא נהיה חברים.‬
‫אני באמת לא רוצה לדבר על זה.‬
‫מספיק. לכי לישון.‬
‫תצטרך לחשוב על זה בשלב מסוים.‬
‫גירושים הם האפשרות היחידה שאני רואה.‬
‫מספיק, לכי לישון. תני לי לעבוד.‬
‫אולי תקשיב לי לרגע?‬
‫מה עכשיו?‬
‫בוא ניפרד לכמה ימים.‬
‫או שאני אעזוב או שאתה תעזוב.‬
‫ניפגש עוד כמה שבועות ונראה איך ההרגשה.‬
‫בבקשה, אל תסרב.‬
‫מדהאב?‬
‫מדהאב, איפה אתה?‬
‫סוננדה, כשתחליטי מה השלב הבא,‬ ‫תתקשרי אליי. מדהאב.‬
‫גברתי, לא ראיתי את האדון בסביבה.‬
‫הוא הלך לאנשהו?‬
‫כן, רנוקבאי. הוא עזב את העיר.‬
‫מה תרצי לאכול?‬
‫אני לא רוצה כלום. לכי.‬
‫בסדר.‬
‫אני שמח שבאת לפגוש אותנו.‬
‫אנשים שעוברים לעיר הגדולה‬ ‫לעולם לא חוזרים אלינו.‬
‫אני ממשיך לחזור. לא, והיני?‬
‫כן.‬
‫לפחות כדי לפגוש אתכם.‬
‫אבל הפעם חזרת אחרי זמן רב.‬
‫לא הגעת לפה לחתונה של צ'ימני.‬
‫כן, אני מצטער.‬
‫זו השנה האחרונה של ראגו בלימודים.‬
‫בסדר.‬
‫צריך לתכנן מה השלב הבא עבורו.‬
‫כן. מה חשבת לעשות?‬
‫שום דבר.‬
‫למה אתה מחייך?‬
‫דבר עם דוד שלך מחר.‬
‫בסדר.‬
‫והיני.‬
‫מה שלום צ'ימני?‬
‫צ'ימני שלך בסדר.‬
‫היא בהיריון בחודש השישי.‬
‫נחמד לשמוע.‬
‫אז מה נשמע?‬
‫הופעת פתאום.‬
‫עבדתי המון.‬
‫אבל סיימתי, אז באתי.‬
‫מה שלום אשתך?‬
‫היא כל כך עסוקה. בקושי יש לה זמן.‬
‫אבל כדאי שתקימו משפחה.‬
‫זה נכון. אסור להזניח את הנושא הזה.‬
‫אנשים בערים מקימים משפחה בשלב מאוחר.‬
‫אבל לדעתי כדאי שתתחילו.‬
‫ואז הוא הרים לי את החצאית.‬
‫ו...‬
‫הייתי בדרך הביתה מבית הספר.‬
‫נכנסתי לשירותים.‬
‫כשיצאתי...‬
‫גבר תפס לי את היד.‬
‫הוא גרר אותי לאנשהו.‬
‫ניסיתי להיאבק ולעצור אותו...‬
‫אבל הוא היה חזק מאוד.‬
‫הוא המשיך לגרור אותי‬ ‫והפיל אותי בחוזקה על הקרקע.‬
‫הוא קרע מעליי את הבגדים.‬
‫באהו, כדאי שתנסה לאגור מי גשמים.‬
‫חשבתי על זה.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני רוצה לנסות.‬
‫כן.‬ ‫-אבל לשם כך, צריך גשם.‬
‫איך אפשר בלעדיו?‬ ‫-בדיוק.‬
‫רציתי לשאול משהו.‬
‫בבקשה.‬
‫אשתך היא עורכת דין, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫היא עוסקת במקרי גירושים?‬
‫כן, היא עורכת דין לענייני גירושים.‬
‫קורים פה דברים משונים.‬
‫מה יש?‬
‫ארבע בחורות חזרו מהבית.‬
‫הנישואים שלהן הסתיימו.‬
‫הכסף מהחתונות התבזבז.‬
‫יש על ההורים נטל כבד.‬
‫יש להם פה נוסף להאכיל.‬
‫אנשים פועלים על פי הגחמות שלהם.‬
‫לא אכפת להם מאחריות או מדעתם של המבוגרים.‬
‫אני ממש מודאג.‬
‫מה יש?‬
‫מה אם צ'ימני שלנו תחזור?‬
‫באהו...‬
‫למה אתה מודאג‬
‫בגלל משהו שלא קרה?‬
‫למה לדאוג שלא לצורך?‬
‫נכון.‬ ‫-אל תדאג, אני פה.‬
‫מרשי כבר שילם לתובעת‬ ‫בין 150 ל-200 מיליון רופי.‬
‫בנכסים, מניות, יהלומים ותכשיטים.‬
‫כל אלו יספיקו‬
‫גם לה וגם לדורות הבאים.‬
‫בעוד מרשי הוא זה שהרוויח את הכסף‬ ‫והנכסים הללו בעבודה רבה.‬
‫האם כוונתך היא שבקשת התובעת לקבל כסף‬
‫נועדה רק להרגיע את התסכול שלה?‬
‫איך אפשר לומר את זה בכלל?‬
‫גברתי, אנא רסני את מרשתך.‬
‫אני מצטערת, כבודו.‬
‫כבודו, מרשתי עברה טראומה כה קשה.‬
‫הנתבע תקף אותה.‬
‫הוא היה מאחורי סורג ובריח.‬ ‫התיק בעניינו עודו פתוח.‬
‫כמה אישה אחת צריכה לסבול?‬
‫כן, אני מכיר מקרים כאלה.‬
‫גברתי,‬
‫את מייצגת אישה שחושבת‬ ‫שכסף הוא הפתרון לכל בעיה.‬
‫עלינו לבחון גם את עניין המשמורת.‬
‫תקבעי תאריך.‬
‫אני אגזור את פסק הדין בשבוע הבא.‬
‫תודה, כבודו.‬ ‫-תודה, כבודו.‬
‫בינתיים הכול בסדר.‬
‫היית צריכה להתווכח עם השופט.‬
‫מיורי גופטה, רג'ש גופטה.‬
‫תקשיבי.‬
‫למה התכוון השופט?‬
‫מה עשית?‬
‫הרסת לי את התביעה.‬
‫אצטרך להתייעץ עם עורך דין אחר.‬
‫מה הלאה?‬
‫אנדי, לגבי הפרסומת לקונדומים של "מנפורס".‬
‫מה לגביה? חשבתי שהלקוח כבר ראה אותה.‬
‫כן, אבל הם רוצים להחליף‬ ‫את הצילום של החבילה.‬
‫כדי שהוא יהיה יותר טבעי.‬
‫יותר טבעי. קדימה.‬
‫אפשר, אבל יוצר הסרטון לא מרוצה מכך.‬
‫זה צילום מחדש.‬
‫אולי תוכל להעיף מבט ולהחליט.‬
‫בסדר, תפעילו אותו.‬
‫קונדומים "מנפורס" בטעם יסמין.‬
‫אמרתי לא להפריע. מי זה?‬
‫מה את עושה פה?‬
‫אנויה?‬
‫חבר'ה, תסלחו לי, בבקשה.‬
‫אין בעיה, אנדי.‬ ‫-כמובן.‬
‫בואי.‬
‫שבי.‬
‫אנויה?‬
‫אבא, אני פוחדת.‬
‫אני רוצה להיות איתך כשתתגרשו.‬
‫כמובן שאהיה איתך, מותק.‬
‫ממה את כל כך פוחדת, מותק?‬
‫אבא, אם אמא תגלה שבאתי לראות אותך‬
‫היא תהרוג אותי.‬
‫מה פתאום? היא אוהבת אותך, מתוקה.‬
‫היא חושבת שאני במועדון הספורט.‬
‫אמרתי לנהג לא לספר לאיש.‬
‫אל תדאגי, אני אפגוש אותך שם בקרוב.‬
‫לכי למועדון הספורט עכשיו, בבקשה.‬
‫אני חייבת?‬ ‫-נטשה. תיכנסי, בבקשה.‬
‫כן, בואי.‬
‫קחי שוקולד.‬
‫נטשה, קחי אותה למכונית.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫גם אני אוהב אותך, מתוקה. תשמרי על עצמך.‬
‫נתראה בקרוב.‬
‫כן, אננד.‬ ‫-פרדי.‬
‫אי אפשר להמשיך ככה.‬
‫אנויה מזועזעת.‬
‫תן לדיוויה כל מה שהיא מבקשת,‬
‫אבל תוודא שאני אקבל משמורת.‬
‫אבל אתה לא יכול להשליך ככה את התיק שלך.‬
‫במיוחד כשאנחנו מנצחים.‬
‫לא אכפת לי מניצחונות והפסדים.‬
‫צור הסדר מחוץ לבית המשפט.‬
‫בסדר, אננד. כפי שתרצה.‬
‫אשוחח עם עורכת הדין שלה.‬
‫תודה.‬
‫נראה לי שעדיף שלא אראה אותך יותר.‬
‫מה יש?‬
‫אתה עובד‬
‫ואני צריכה גם ללמוד.‬
‫אני רוצה לומר משהו חשוב.‬
‫קדימה.‬
‫לא, חשבתי על זה המון.‬
‫בוא נפסיק להיפגש.‬
‫לך, בבקשה.‬
‫למה את כל כך רצינית?‬
‫אני פשוט לא מבין.‬
‫תקשיבי, אני לא עוזב בלעדייך.‬ ‫אני אמשיך לשבת פה.‬
‫שבי.‬ ‫-קדימה.‬
‫את יושבת?‬
‫מה רצית להגיד?‬
‫אולי נתחתן?‬
‫מה יש?‬
‫השתגעת?‬
‫אני רוצה לבלות איתך את שארית חיי.‬
‫אני יודע שגם את אוהבת אותי.‬
‫אני בטוח בזה.‬
‫תקשיב, ידידות זה בסדר.‬
‫אבל חתונה?‬
‫אני לא יכולה להתחתן עם אף אחד.‬
‫מה שקרה לי תמיד יהווה מכשול בינינו.‬
‫נוודא שזה ישתנה.‬ ‫-זה בלתי אפשרי.‬
‫סוננדה.‬
‫כל יום, נשים חוות תקריות כאלה.‬
‫הן מפסיקות לחיות?‬
‫אולי הן מסתדרות.‬
‫אני לא.‬
‫מה לגבי המשפחה והקרובים שלך?‬
‫הם לעולם לא יקבלו את זה.‬
‫אני מגיעה מקאסטה נמוכה.‬
‫ובנוסף...‬
‫גם קורבן לאונס.‬
‫זה לא מה שאת. הבנת?‬
‫מעולם לא ראיתי אותך מזווית שכזו.‬
‫אילו קרובי משפחה? על מי את מדברת?‬
‫אני אפילו לא זוכר‬ ‫מתי איבדתי את הוריי בתור ילד.‬
‫דוד שלי גידל אותי בכפר.‬
‫אחר כך עברתי לגור בעיר‬ ‫כדי לעבוד ונהייתי עצמאי.‬
‫אני אומר לך...‬
‫כשאני לא רואה אותך, אפילו ליום...‬
‫אני חש שהחיים עומדים מלכת.‬
‫אל תגיד את זה, מדהאב.‬
‫כל אחד עומד בפני המסע הבודד שלו.‬
‫לא לכולם יש מישהו בחיים.‬
‫אבל זוג יכול לצאת למסע הזה ביחד, לא?‬
‫החלטתי שהחודש...‬ ‫-אתה לא תהיה מאושר.‬
‫אל תגיד לי אחר כך שלא הזהרתי אותך.‬
‫אח.‬
‫צ'ימני, מתי הגעת?‬
‫בואי.‬ ‫-לא מזמן.‬
‫שבי.‬
‫צ'ימני.‬
‫מזמן לא התראינו.‬ ‫לא יכולתי לבוא לחתונה שלך.‬
‫הכול בסדר?‬
‫נהגת לדבר כל כך הרבה לפני שהתחתנת.‬
‫מה קרה?‬
‫צ'ימני, את יכולה לספר לאחיך הגדול הכול.‬
‫תגידי משהו.‬
‫לא הייתי צריכה לעזוב את הלימודים.‬
‫הייתי צריכה ללמוד יותר.‬
‫בעלך מתייחס אלייך יפה?‬
‫הוא שותה?‬
‫הוא מכה אותך?‬
‫כן, לפעמים.‬
‫אבל אל תספר להוריי.‬
‫זה הגורל שלי. מה אוכל לעשות?‬
‫אני אטפל בו.‬
‫הלו?‬
‫שלום.‬ ‫-שבו, בבקשה.‬
‫מה מרשך רוצה?‬
‫משמורת על הילדה.‬
‫מה תיתן לי?‬
‫חמישים מיליון, בנוסף למה שכבר ביקשת.‬
‫סליחה.‬
‫אין עסקה.‬
‫קחי מה שאת רוצה.‬
‫אבל תני לי את אנויה, בבקשה.‬
‫אננד.‬
‫תן לי לטפל בזה.‬
‫תפקיד סכום נכבד עבור עתידה של בתך.‬
‫תן לה מה שאתה רוצה.‬
‫אבל בתור הפרקליט שלך,‬ ‫לא אוכל לתת לך לתת את הכול.‬
‫מה יקרה אם מחר היא תטען‬
‫למשמורת בטענה שאתה לא מסוגל‬
‫לדאוג לגידול הילדה שלך...‬
‫כי לא נותרו לך נכסים?‬
‫אננד, לעולם לא אתן לך את מה שאתה רוצה.‬
‫אפילו אם תרד על ברכיך ותתחנן.‬
‫אננד, לא יהיה פה שום הסדר.‬
‫קדימה.‬
‫דיוויה, את לא יכולה לעשות את זה.‬
‫את יודעת שאנויה רוצה להישאר איתי.‬
‫אני אמא שלה. היא רק ילדה.‬
‫היא לא מבינה מה טוב עבורה.‬
‫בית המשפט יחליט בנושא הזה.‬
‫בוא נלך, אננד.‬
‫להתראות.‬
‫ראית את הפנים שלו?‬
‫אני נהניתי.‬
‫לא אתן לו את אנויה בשום מחיר.‬
‫הלכתי לשירותים בדרך חזרה מבית הספר.‬
‫כשיצאתי, גבר תפס לי את היד...‬
‫וגרר אותי.‬
‫נאבקתי בו אבל הוא המשיך לגרור אותי.‬
‫הוא הפיל אותי על הקרקע.‬
‫הוא קרע מעליי את הבגדים וטיפס עליי.‬
‫אותו הדבר שוב ושוב.‬
‫נמאס לי מזה.‬
‫מדהאב.‬
‫לבסוף, כבודו, אני מבקש בשם מרשי‬
‫משמורת על בתו, אנויה.‬
‫בבקשה, כבודו.‬
‫אשקיע בבתי את כל תשומת לבי וזמני.‬
‫אני אדאג לה.‬
‫כבודו,‬
‫ברצוני לציין שמדובר בילדה בת 10...‬
‫שתהפוך בקרוב לנערה מתבגרת.‬
‫במהלך המסע שלה מילדות לבגרות,‬
‫היא תזדקק לאמא שלה.‬
‫אף אחת לא תוכל לעשות זאת יותר טוב ממרשתי.‬
‫לכן, אני מבקשת שהמשמורת תינתן לה.‬
‫ברצוני להביא לתשומת לבו של כבוד השופט‬ ‫שהעותרת סובלת ממניה דפרסיה.‬
‫מה יש?‬
‫היא עוברת טיפול פסיכיאטרי‬
‫בשל התפרצויות זעם ופגיעה עצמית בעברה.‬
‫לא, זה לא נכון.‬
‫בהתאם לכך, מתן המשמורת לעותרת‬
‫עלול להיות מסוכן עבור הבת.‬
‫איך אתה מעז לומר את זה?‬
‫איך אתה מעז? אני אתבע אותך על לשון הרע.‬
‫איך אתה מעז?‬ ‫-גברת פאטל.‬
‫אנא חזרי למקומך וכבדי את נימוסי בית הדין.‬
‫אבל...‬ ‫-בבקשה.‬
‫גברתי, הרגיעי את מרשתך, בבקשה.‬
‫גברתי, תירגעי בבקשה.‬ ‫יכולים לדרוש שנצא מהאולם. בבקשה.‬
‫כבודו, אם זו התנהגותה בבית המשפט...‬
‫תאר לעצמך איך היא מתנהגת מחוצה לו.‬
‫כבודו...‬ ‫-בבקשה, נא להפסיק להגיש טיעונים.‬
‫שמעתי את הטיעונים הסופיים שלכם.‬
‫אני מוכן למתן פסק הדין.‬
‫בתיק של גברת פאטל ני פרדהאן‬ ‫נגד מר אננד פרדהאן,‬
‫הגירושים מאושרים בזאת‬ ‫תחת חוק הנישואים ההינדי‬
‫ובתנאים הבאים:‬
‫על הנתבע לתת לתובעת דירת שני חדרים‬
‫בשכונה התואמת את מעמדה.‬
‫דירה הדומה לזו שבה היא מתגוררת כעת.‬
‫המשמורת על הקטינה אנויה תינתן לאביה.‬
‫לא.‬
‫הילדה תמשיך לשהות‬
‫בביתה הנוכחי, שבו היא גרה עם אביה.‬
‫לתובעת תינתן זכות לביקורים‬
‫על פי הסכמה הדדית‬ ‫בין האם התובעת לאב הנתבע.‬
‫לא, איך אתה מסוגל לעשות את זה?‬
‫איך אתה יכול?‬
‫תגרמי לו להבין.‬ ‫-גברת פאטל, שבי. בבקשה.‬
‫לא הייתי צריכה לסמוך עלייך.‬
‫גברת פאטל, עזבי בבקשה את בית המשפט עכשיו,‬
‫או שאדאג שתיעצרי בגין זילות בית המשפט.‬
‫אתה חסר לב. היא הבת שלי!‬ ‫-קדימה, בואי.‬
‫מה אתה מבין בכלל?‬ ‫-סליחה.‬
‫היא הבת שלי.‬
‫תתנהגי כראוי, בבקשה. זה בית המשפט.‬ ‫-בית משפט?‬
‫ככה את נלחמת בבית המשפט?‬
‫תירגעי. שבי, גברת פאטל. תקשיבי לי.‬
‫גברת פאטל, לא הכול אבוד.‬
‫לא הכול אבוד?‬
‫את בגדת בי.‬
‫אני לא יכולה לדבר איתך במצב כזה.‬
‫תתקשרי אליי כשתירגעי.‬
‫לא, אני לא אירגע. את חייבת להקשיב לי.‬
‫תקשיבי.‬ ‫-דיוויה.‬
‫רגע.‬
‫תעצרי.‬
‫עוד לא סיימתי איתך.‬
‫גברת פאטל, תתנהגי כראוי.‬
‫אמרתי לך שלא אוכל לדבר איתך‬ ‫במצב כזה. עזבי אותי.‬
‫עזוב אותי.‬
‫אני רוצה את הבת שלי.‬ ‫-דיוויה.‬
‫מספיק. די.‬
‫רגע.‬
‫בבקשה, תקשיבי לי.‬
‫לכי לדבר איתו.‬
‫היא הבת שלי. אני רוצה אותה, את מבינה?‬
‫בואי איתי. תקשיבי לי.‬
‫תקשיבי, את לא יכולה להשאיר אותי ככה.‬
‫דיוויה, מספיק.‬
‫אל תלכי, תקשיבי.‬ ‫-דיוויה, די. עזבי אותה.‬
‫עזבי אותה.‬ ‫-לא!‬
‫תירגעי...‬ ‫-לא!‬
‫תירגעי, מה קרה לך?‬
‫מה קרה לך?‬
‫מה עשית, אננד?‬
‫הכול היה בסדר בינינו והרסת הכול.‬
‫בבקשה.‬
‫אננד.‬
‫בבקשה, דיוויה. תירגעי.‬
‫בבקשה.‬
‫בבקשה, אננד.‬
‫גברתי, את לא מרגישה טוב?‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫אל תדאגי.‬
‫אני הולכת הביתה עכשיו.‬
‫תדחי את כל הפגישות שלי.‬
‫שניכם, לכו למשרד ותסיימו הכול.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫תודה, גברתי.‬
‫הרגע שחלף חלף לבלי שוב‬
‫תנו לנפש להיות חופשיה‬
‫הרגע שחלף חלף לבלי שוב‬
‫תנו לנפש להיות חופשיה‬
‫מוחקים את עקבות העבר‬
‫נותנים ללב לשיר ברגע הזה‬
‫נולדים מחדש‬
‫שוב ושוב‬
‫מדי יום‬
‫אני רוצה לבלות איתך את שארית חיי.‬
‫עכשיו ברצינות.‬
‫כשאני לא רואה אותך, אפילו ליום...‬
‫אני מרגיש שהחיים עומדים מלכת.‬
‫אנחנו חברים. בואי נישאר חברים.‬
‫למה לעשות דברים שמכאיבים לך?‬
‫זה לא פשוט?‬
‫זה אתה?‬
‫תיכנס.‬
‫מצטער להפריע לך.‬
‫אחזור בפעם אחרת.‬
‫לא, זה בסדר. תיכנס, בבקשה.‬
‫זו דלת ממש מיוחדת.‬
‫בעלי, מדהאב, הוא ארכיטקט.‬
‫הוא אוהב חפצים מיוחדים ועתיקים כאלה.‬
‫תיכנס, בבקשה.‬
‫שב.‬
‫למען האמת, באתי להתנצל‬ ‫על התנהגותה של דיוויה.‬
‫לא, זו לא אשמתך.‬
‫האמת היא שאני מרחמת על דיוויה.‬
‫יש לה הכול,‬
‫אבל היא נאלצת לסבול מהמחלה שלה.‬
‫דיוויה תקפה אותך בבית המשפט...‬
‫אבל עדיין יש לך אמפתיה כלפיה. אני מופתע.‬
‫אני לא יודעת לגביכם, הגברים.‬ ‫אבל עבור נשים רבות, סיום נישואיהן‬
‫הוא אירוע קשה מנשוא.‬
‫באמת חשבתי...‬
‫שאין סיכוי שהיא תפסיד כל עוד את לצידה.‬
‫זה היה יכול לקרות.‬
‫אבל זה לא קרה.‬
‫דיוויה אומרת שבגדתי בה.‬
‫יתכן שבאמת עשיתי זאת.‬
‫דעתי האישית היתה מעורבת בכך‬ ‫במקום שאלחם עבורה.‬
‫נלחמתי עבור הבת שלך.‬
‫אני מודה לך על כך.‬
‫כואב לך הצוואר?‬
‫לעסות לך אותו?‬
‫אני מעסה מצוין.‬
‫אני רגילה לכך.‬
‫בסדר.‬
‫צפיתי בך מאז תחילת הסכסוך המשפטי.‬
‫קרו לך כל כך הרבה דברים.‬
‫הלכת לבית הסוהר.‬
‫כלומר, המוניטין שלך בטח נפגע.‬
‫המאבק בבית המשפט...‬
‫אבל למרות כל זאת, אתה כל כך מאוזן.‬
‫איך אתה עושה זאת?‬
‫יש לי מנטרה פשוטה מאוד.‬
‫צריך להרפות.‬
‫זה לא כל כך פשוט.‬
‫הדברים שפוגעים בנו‬ ‫מותירים את חותמם על חיינו במשך שנים.‬
‫כן, אבל רק אם ניתן להם.‬
‫אין ספק שמבחינה מסוימת‬ ‫אנחנו קורבנות של העבר שלנו.‬
‫כפי שהמים ממשיכים לזרום,‬ ‫גם התקריות האלה נעלמות.‬
‫הן זורמות לתוך חיינו כמו מים מתחת לגשר.‬
‫משהו שקרה לפני רגע אינו נמצא שם כרגע.‬
‫ולגבי מה שכבר איננו,‬ ‫אין דבר שנוכל לעשות כעת.‬
‫בסדר.‬
‫מה זה?‬
‫ציור.‬
‫מה המשמעות שלו?‬
‫נשים יושבות וממתינות למישהו‬
‫בזמן שהחיים שלהן נראים מדכאים.‬
‫באמת? איפה זה כתוב?‬
‫בשום מקום.‬
‫אבל זו המשמעות שאת נתת לציור הזה.‬
‫אוכל לתת לו משמעות אחרת.‬
‫כמו מה?‬
‫הן הגיעו ביחד.‬
‫כולן שונות אבל נראות דומות ביותר.‬
‫הן לא עצובות ולא מאושרות.‬
‫נו?‬
‫כוונתי היא...‬
‫שאנחנו ממציאים דברים כל הזמן.‬
‫אנחנו מבלבלים משמעויות ועובדות.‬
‫זה יוצר בעיות.‬
‫לדוגמה?‬
‫מהי העובדה פה?‬
‫זה ציור,‬
‫שרואים בו חמש נשים יושבות.‬ ‫-נכון.‬
‫עכשיו, תחשבי. איזו משמעות את מעניקה לו‬ ‫בהתבסס על העבר שלך?‬
‫זה לא היה אמור לקרות.‬
‫אבל זה קרה.‬
‫אני גנבתי ספר כשהייתי ילד.‬ ‫זאת אומרת שאני גנב?‬
‫ביליתי שלושה לילות בבית הסוהר.‬
‫זאת אומרת שאני פושע?‬
‫לא. בעצם, זה נשמע מטופש.‬
‫אז מה אמורים לעשות?‬
‫בבקשה, תסתובבי לפה.‬
‫תני לי לעזור לך.‬
‫אבל...‬
‫תסתובבי, ככה.‬
‫בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫תגידי לי איך את מרגישה. יותר טוב?‬
‫כן.‬
‫תודי בכך ואז תסלחי.‬
‫תסלחי לעצמך.‬
‫תסלחי למי שפגע בך.‬
‫תסלחי לאלוהים.‬
‫תסלחי להורים שלך.‬
‫תסלחי לבני המשפחה שלך ולכולם.‬
‫כי אם אנו לא סולחים...‬
‫אנחנו אלה שסובלים...‬
‫ולא הם.‬
‫את מרגישה יותר טוב?‬
‫כן.‬
‫בואי נשחק משחק.‬
‫משחק?‬
‫ספרי לי משהו מהעבר שלך ואני אגיד, "אז מה"?‬
‫ואז אני אספר לך על משהו מהעבר שלי‬
‫ואת תגידי,‬
‫"אז מה?"‬
‫בסדר.‬
‫אבא שלי היה מכה אותי כל הזמן.‬
‫אז מה?‬
‫אבי מתכחש לי לחלוטין.‬
‫אז מה?‬
‫נכשלתי בבחינת המעבר בבית הספר.‬
‫אז מה?‬
‫התייחסו אליי כמצורעת כל חיי.‬
‫אז מה?‬
‫אשתי טוענת שאני מכה אותה.‬
‫אז מה?‬
‫כל חיי אנשים השפילו אותי וקראו לי "כושית".‬
‫אז מה?‬
‫היכו אותי כל כך חזק שהייתי צריך להתאשפז.‬
‫אז מה?‬
‫אנסו אותי...‬
‫אז מה?‬
‫מה שקרה, קרה.‬
‫אני רוצה לחיות עכשיו.‬
‫לא בעבר ולא בעתיד. רק עכשיו.‬
‫מעולם לא חשבתי ככה על החיים.‬
‫בסך הכול שיניתי את נקודת ההשקפה שלי.‬
‫את תמיד תפוסה כל כך?‬
‫את לא נחה מספיק?‬
‫אני מכורה לעבודה.‬
‫אפילו 24 שעות לא מספיקות לי.‬
‫אני בטוח בכך.‬
‫תשכבי.‬
‫ככה, על הבטן.‬
‫אני אעזור לך.‬
‫באמת.‬
‫אני מרגישה עכשיו הרבה יותר טוב.‬ ‫-לא, בבקשה.‬
‫נראה לי שכדאי שאעזוב.‬
‫סלח לי, באהו.‬
‫מדהאב.‬
‫כן, סוננדה.‬
‫מתי אתה חוזר?‬
‫את גירשת אותי.‬
‫למה אתה אומר את זה?‬
‫בוא הביתה, בבקשה. אני ממש מתגעגעת.‬
‫גם אני.‬
‫למה? מה קרה?‬
‫את צריכה את החתימה שלי על מסמכי הגירושים?‬
‫למה אתה אומר את זה?‬
‫רצית שניפרד.‬
‫אלוהים, פשוט תחזור.‬
‫ואל תאחר. יש לנו היום ארוחת ערב.‬
‫אני אגיע.‬
‫רנוקבאי.‬
‫קחי.‬
‫תודה.‬
‫תקשיבי, תטחני את התבלינים של החציל הממולא.‬
‫אני הולכת לבשל.‬
‫כן, גברתי.‬
‫שור קטן.‬
‫מה קורה?‬
‫זו המנה האהובה עליך.‬
‫את מפטמת את הטלה לפני שאת שוחטת אותו?‬
‫לך תתרענן. אני אגיש לנו ארוחת ערב.‬
‫בסדר.‬
‫התיק שלו שוב פה.‬
‫את נראית אחרת היום.‬
‫מה קרה? משהו מיוחד?‬
‫נראה כאילו ניצחת בתיק דיוויה פאטל המפורסם.‬
‫לא, האמת היא שהפסדתי בתיק הזה.‬
‫את נראית נהדר. את מסמיקה.‬
‫אני לא יכול להסיר ממך את העיניים.‬
‫אז תמשיך להביט.‬
‫אפשר?‬
‫את מנסה לפלרטט אתי?‬
‫תספרי לי מה קרה.‬
‫קרה לי נס.‬
‫על פי המלצתו של הדוקטור,‬
‫הסיפור שקראתי שוב ושוב נהייה כה משעמם.‬
‫הופתעתי מכך שנאחזתי כל כך בעבר‬ ‫במשך שנים כה רבות.‬
‫השתחררתי מכך.‬
‫אני באמת חופשיה.‬
‫איך?‬
‫הבנתי שעליי לחיות בהווה. כאן ועכשיו.‬
‫אם אבזבז את הרגעים האלו, גם הם יחמקו ממני.‬
‫מה שקרה, קרה.‬
‫אז מה?‬
‫למה שאבכה על כך כל חיי?‬
‫יופי.‬
‫הבנת את זה.‬
‫אבל איך זה קרה?‬
‫קיבלתי מנטרה:‬
‫להניח לזה.‬
‫בסדר.‬ ‫-לקחת בקלות.‬
‫צריך להרפות.‬
‫פגשתי מישהו.‬
‫הוא עזר לי להבין את זה.‬
‫אתה יודע מה קרה לאחר מכן?‬
‫ביליתי איתו לילה שלם.‬
‫עשינו כל מה שגבר ואישה יכולים לעשות ביחד.‬
‫אתה יודע מה? לא הרגשתי כלום.‬
‫לא חשתי כאב, סבל או טראומה.‬
‫שום דבר.‬
‫התרפיה של הדוקטור באמת עזרה לי.‬
‫אתה אמרת...‬
‫שאהבה וסקס הם שני דברים שונים.‬
‫כן.‬
‫עכשיו אני מסכימה.‬
‫אתמול בלילה היינו רק אישה, גבר והורמונים.‬
‫ללא שום קורבן אונס.‬
‫ללא ניצולת תקיפה מינית.‬
‫ואתה יודע מה?‬
‫זו אפילו לא היתה סוננדה.‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫לגביו?‬
‫לא.‬
‫הוא היה בסך הכול מכר.‬
‫אין לי מושג איך הכול קרה.‬
‫הרגשתי שהעבר שלי נמחק...‬
‫וגופי המת חוזר לתחייה.‬
‫הגיע הזמן שאתמודד עם הבעיות שלי.‬
‫הייתי זקוקה לאומץ.‬
‫אבל ניצחתי את התיק הזה.‬
‫עדיין יש לך שאלה, נכון?‬
‫אם יש לי רגשות כלפיו?‬
‫רגשותייך שייכות לך.‬
‫גם חייך שייכים לך.‬
‫אז עכשיו עלייך לקחת החלטה.‬
‫מה לגבי הרגשות שלך?‬
‫למען האמת...‬
‫אני מבולבל. ממש מבולבל.‬
‫למה אתה מבולבל?‬
‫אני מבינה.‬
‫זה עלול לזעזע כל בעל.‬
‫אבל יש לך בעלות מסוימת כלפיי.‬
‫אתה יכול לכעוס ולצעוק עליי. תגיד משהו.‬
‫זה לא עניין של בעלות.‬
‫אני אוהב אותך...‬
‫וכך גם אמשיך.‬
‫אבל אהבתך...‬
‫יש לך ספקות?‬
‫לא בדיוק.‬
‫אבל סוננדה, מערכות יחסים הן כמו אריג סבוך.‬
‫הן עלולות להיקרע בין רגע.‬
‫המטוטלת נעה.‬
‫נוצרות משוואות חדשות.‬
‫ולכן...‬
‫נכון.‬
‫מה שקרה, קרה.‬
‫אולי ננסה לחיות עם משוואה חדשה?‬
‫למה נראה לך שאני עומד מולך ככה?‬
‫את יודעת מה?‬
‫לא ניחנתי באמצעים או בסטנדרטים‬ ‫של טוהר המידות של מעמד הביניים.‬
‫אך מעולם גם לא פקפקתי באהבתך.‬
‫באמת.‬
‫אני נשבע.‬
‫אז תגיד לי...‬
‫איך יכולת להיות הרחק ממני כל כך הרבה ימים?‬
‫התגעגעתי אליך מאוד, מדהאב.‬
‫לא התגעגעת אליי?‬
‫יש לך מושג כמה התגעגעתי?‬
‫אבל חששתי מהעקשנות שלך.‬
‫אני יודע שבכל מקרה, את תעשי מה שתרצי.‬
‫לא הייתי יכול להתמודד עם גירושים.‬
‫גם אני לא.‬
‫לא אתן לך להתרחק ממני לרגע מעכשיו.‬
‫אני לוקח אותך אתי לספרד.‬
‫מתי אמרתי שאני מסרבת?‬
‫באמת? נהדר.‬ ‫-כן.‬
‫- בכל 20 דקות מתבצע אונס בהודו‬ ‫(הרשות ההודית לרישום פלילי) -‬
‫- 35 אחוז מנשות העולם‬ ‫חוו אלימות פיזית או מינית (האו"ם) -‬
‫- הסרט הזה מוקדש‬ ‫לכל ניצולות ההתעללות המינית -‬