‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫הבט שמאלה.‬
‫תקשיב…‬ ‫-ימינה.‬
‫תפסיק לדבר.‬
‫הבט קדימה.‬
‫קסטלו. השתחררת בערבות.‬
‫מה לעזאזל, ארני?‬
‫הייתי שם כל הלילה.‬
‫הייתי צריך לעשות טלפונים‬
‫ולתת למפקד המשטרה 200 דולר ביד.‬
‫אני שחקן, ארני.‬
‫אני שחקן רציני. אסור שיהיה לי תיק פלילי!‬
‫לאו דווקא. שמעת פעם על פרנק סינטרה?‬
‫תראה, עצרו אותי המון פעמים.‬
‫מחלק המוסר הוא חלק מהמקצוע.‬
‫העיר בנויה על הצביעות הזאת.‬
‫הסרטים מוכרים תדמית‬ ‫של ערכים אמריקאיים בריאים, נכון?‬
‫האנשים שעושים את הסרטים האלה‬ ‫רקובים עד היסוד.‬
‫מה אגיד לאשתי?‬
‫היי, ג׳ק. אוויס שוב צריכה מילוי למכל שלה.‬
‫עכשיו?‬ ‫-אחר הצוהריים.‬
‫אוויס היא לא זיון חפוז. אני אוהב את זה בה.‬ ‫היא מיושנת ורומנטית.‬
‫לפעמים היא אוהבת לצאת למסעדה,‬ ‫למרות שהיא משלמת.‬
‫היום מכירת החיסול‬ ‫של באגסי סיגל בבוורלי הילס.‬
‫אולי אפילו בבית שבו ירו בו. זה נחמד.‬
‫תצטרך חליפה.‬
‫ארני, אני לא יכול לחזור מאוחר.‬ ‫אשתי תרצח אותי.‬
‫ויש לי מבחן בד…‬
‫ארני!‬
‫פאק…‬
‫ורה.‬
‫סטנלי.‬
‫שלום.‬
‫תודה רבה. אני שומע 17,500?‬
‫17,500?‬
‫17,500, על ה…‬
‫תגיד לי שאני נראית יפה היום, ג׳ק.‬
‫זה נכון.‬
‫את תמיד נראית נהדר.‬
‫תמיד יש לך ניחוח של עושר.‬
‫אולי תיקח אותי לרקוד אחר כך?‬
‫כן, אולי.‬
‫נמכר, תמורת 17,500 דולר. תודה לך, אדוני.‬
‫ועכשיו פריט מס׳ 102:‬
‫כלי למרק מכסף טהור,‬
‫מעיזבונו של מר סיגל.‬
‫ההצעה ההתחלתית היא 500 דולר.‬ ‫מי יציע 500?‬
‫אלפיים.‬
‫אלפיים דולר לגברת.‬
‫תודה רבה לך. אני שומע 2,100?‬
‫זה כלי המרק שלי.‬
‫באגסי לקח אותו בהשאלה ולא החזיר.‬
‫תקשיבי, בקשר לריקודים,‬
‫יש לי מבחן בד בבוקר,‬ ‫אז אני לא יכול לחזור מאוחר.‬
‫המלהקת הזאת ממש לוקחת סיכון עליי.‬
‫אף פעם עוד לא היה לי מבחן בד.‬
‫איפה הוא?‬
‫באולפני אייס.‬
‫בעלי הוא אולפני אייס.‬
‫הוא בפריז, מפתה את ג׳ין טירני‬ ‫לחזור להוליווד. יחזור הביתה בבוקר.‬
‫אז…‬
‫הערב תדאג למאמא,‬
‫ובבוקר, היא תדאג לך.‬
‫2,400.‬
‫שלושת אלפים, לגברת מאחור!‬
‫שלושת אלפים, פעם אחת.‬
‫שלושת אלפים, פעם שנייה.‬
‫נמכר ב־3,000 דולר, לגברת בסגול.‬
‫ברכותיי.‬
‫כן!‬
‫מי שם?‬
‫ריימונד איינסלי.‬
‫חשבתי שתבוא ביום שלישי.‬
‫היום יום שלישי, מיס וונג.‬
‫שאחזור בפעם אחרת?‬
‫סלח לי על המראה שלי.‬
‫תרצה ויסקי?‬
‫לא תודה.‬
‫ובכן, מר איינסלי,‬
‫מה מביא אותך אל רוח הרפאים הגדולה?‬
‫שלחתי לך תסריט שכתבתי, לפני כמה שבועות.‬
‫אני לא יודע אם יצא לך…‬ ‫-כן.‬
‫״המלאך משנגחאי״. חיבבתי אותו מאוד.‬
‫זה… נהדר.‬
‫אני מוכרח לומר, מיס וונג,‬ ‫שהערצתי אותך במשך שנים רבות.‬
‫נורא בעיניי מה שקרה עם ״האדמה הטובה״.‬
‫השתתפת במלחמה?‬ ‫-כן. בחיל הים.‬
‫אבל למדתי קולנוע מאז שחזרתי.‬
‫לא אהבתי את היחס כלפי אסייתים‬ ‫בזמן המלחמה בארץ הזאת.‬
‫הלעיזו עליהם כדי להעלות את המורל, ו…‬
‫בתור חצי־אסייתי בעצמי,‬
‫זה חרה לי.‬
‫אבל אני רוצה ליצור סרטים‬ ‫שמציגים אותנו באור אחר.‬
‫אתה אסייתי?‬
‫חצי־פיליפיני, כן.‬
‫שחקנית ראשית אסייתית. במאי חצי־אסייתי.‬
‫מי ילך לסרט הזה, לדעתך?‬
‫סיפור טוב הוא סיפור טוב, מיס וונג.‬
‫כמה שאתה נאיבי.‬
‫הם לא רוצים שחקנית ראשית שנראית כמוני.‬
‫זה הדבר היחיד שמעניין את הצופים.‬
‫אתה צריך הוכחה?‬
‫כל הקריירה שלי…‬
‫פילגשי חצר שטופות זימה ומסוממות,‬
‫פתייניות אקזוטיות ומסוכנות מהמזרח הרחוק.‬
‫זה מה שרצו לראות ממישהי שנראית כמוני.‬
‫יש לך תסריט טוב, ואתה כנראה די מוכשר,‬
‫אבל מוטב שתשאל את עצמך‬ ‫את שאלת מיליון הדולר:‬
‫מי יפיק את הסרט הזה אי־פעם?‬
‫אולפני אייס.‬
‫שלחתי את התסריט לדיק סמיואלס,‬ ‫והעוזר שלו התקשר וביקש לקבוע פגישה.‬
‫- אולפני אייס -‬
‫היי, יפהפייה.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-אומר שלום לפני הפגישה החשובה שלי.‬
‫מה את חוששת?‬ ‫את אחת הכוכבות החדשות של אולפני אייס.‬
‫בבקשה. משלמים לי 25 דולר לשבוע‬ ‫כדי לקחת שיעורי משחק,‬
‫והם לא ישמחו לראות גבר לבן מנשק אותי.‬
‫את אולי מרגישה כמו אאוטסיידרית,‬ ‫אבל זה לא מה שרואים כשמסתכלים עלייך.‬
‫מי זאת שם?‬
‫המתחרה שלי.‬
‫אויש. חייב לזוז.‬
‫בהצלחה.‬
‫למה לדעתך אתה כאן, מר איינסלי?‬
‫אני מניח שצפית בתיק העבודות‬ ‫וקראת את התסריט שלי.‬
‫אחרת לא היית נמצא פה.‬
‫ובכן, נחש את מי שכנעתי לשחק בתפקיד הראשי?‬
‫אנה מיי וונג.‬
‫לא יהיה קל לשכנע את מר אמברג.‬ ‫שמענו שהיא שתיינית.‬
‫התעשייה עשתה לה את זה.‬
‫אבל שלא תטעה: היא עדיין כוכבת.‬
‫נוכל לשקם את הקריירה שלה.‬
‫להשיג לה את האוסקר‬ ‫שהגיע לה על ״האדמה הטובה״.‬
‫הסיפור מוכר לך?‬
‫מוכר?‬
‫ילד, הייתי שם.‬
‫אירווינג ת׳לברג הפיק את הסרט.‬ ‫הייתי הסגן שלו.‬
‫לא צריך לתת לי מראה אסייתי.‬
‫אני כבר אסייתית.‬
‫מבחן הבד הכי טוב שראיתי.‬
‫אנה מיי הייתה כוכבת הקולנוע‬ ‫האסייתית היחידה בעיר,‬
‫והנה, סוף סוף,‬
‫תפקיד שראוי לכישרון שלה.‬
‫זה היה הרגע הגדול שלה.‬
‫אני מוכנה, מר פרנקלין.‬
‫היא ניצלה אותו.‬
‫טובה בהרבה מכל אחת אחרת שבחנו.‬
‫״האדמה הטובה״, אנה מיי וונג,‬ ‫מבחן בד, טייק 1.‬
‫טוב,‬
‫את מחזיקה את גופת ילדך שזה עתה נולד‬
‫ושומעת את הגברים בחדר הסמוך,‬
‫ואת נכנסת,‬
‫ו… אקשן.‬
‫״12 מטבעות תמורת כל אדמותיי.‬ ‫שילמתי סכום גדול פי מאה.‬
‫גנבים.‬
‫ואת יודעת שעליי למכור.״‬
‫לא.‬
‫לא את האדמה.‬
‫לא נמכור את האדמה.‬
‫נשמור אותה.‬
‫נדרים,‬
‫וכשנשוב,‬
‫האדמה תישאר שלנו.‬
‫״הבאתי את האנשים האלה הנה.‬
‫את מוכרחה למכור.״‬
‫היא שלך, אדמה זו?‬
‫האם קנית אותה, טיפין־טיפין?‬
‫האדמה היא חיינו,‬
‫ומוטב להדרים, או למות תוך כדי הליכה,‬ ‫מאשר לתת אותה לך ללא תמורה.‬
‫והם יוצאים.‬
‫בעלך וונג ניגש אלייך.‬
‫״כיצד תוכלי ללכת עם תינוק?״‬
‫התינוק מת.‬
‫״מת?‬
‫שמעתי אותו בוכה.״‬
‫התינוק מת.‬
‫אני זה שבישר לה שלואיז קיבלה את התפקיד.‬
‫ופרס האקדמיה מוענק ל…‬
‫לואיז ריינר, על ״האדמה הטובה״!‬
‫זהו האוסקר השני ברציפות של לואיז ריינר.‬
‫היא השחקנית הראשונה שעשתה זאת.‬
‫וואו, איזה ערב זה למיס ריינר!‬ ‫נראה שהיא בעננים!‬
‫תודה רבה לכם.‬
‫ברצוני להקדיש אוסקר זה‬
‫לאירווינג ת׳לברג המנוח…‬
‫זה הסיפור הכי עצוב ששמעתי.‬
‫מה כל כך עצוב בו?‬
‫הסרט היה להיט. ת׳לברג צדק.‬
‫אי אפשר ללהק שחקן ראשי סיני או שחור.‬ ‫אולמות רבים לא יקרינו את הסרט.‬
‫אבל אמרת שהיא הייתה ראויה לתפקיד.‬ ‫-כן, אבל אם הייתה מקבלת אותו,‬
‫הסרט לא היה להיט.‬
‫איך אתה יודע?‬
‫סליחה?‬
‫לא עשיתם את הסרט, אז…‬
‫מנין לך שהוא לא להיט?‬
‫אני מוכרח לומר, מר סמיואלס,‬
‫לפעמים אני חושב שאנשים בעיר הזאת‬ ‫לא מבינים איזה כוח יש להם.‬
‫הסרטים לא רק מראים לנו את העולם כמו שהוא,‬
‫אלא כמו שהוא יכול להיות,‬
‫ואם נשנה את האופן שבו עושים סרטים,‬
‫תיקח סיכון ותספר סיפור מסוג אחר,‬ ‫אני חושב שתוכל לשנות את העולם.‬
‫הנה כמה תסריטים שאני…‬
‫שמר אמברג נלהב לגביהם.‬
‫קרא אותם.‬
‫אם תמצא משהו שאתה אוהב,‬ ‫תחזור אליי ונדבר.‬
‫טוב.‬
‫את כולם?‬
‫את כולם.‬
‫- אסור לדבר בשעת ההקלטה -‬
‫מבחן בד לג׳ק קסטלו. טייק 1.‬
‫ברשותך, מר אלכסנדר,‬ ‫הייתי מעדיפה להישאר לבדי.‬
‫למה? כדי לשבת כאן ולרחם על עצמך?‬
‫חשבתי שתשמחי שאחותך התחתנה איתו‬ ‫ולקחה אותו ממך.‬
‫קליי העמיד פנים שהוא אוהב אותי.‬
‫כלום לא נותר.‬
‫די להזיל דמעות, שלא תטבעי.‬
‫אחותך היא שראויה לרחמים.‬
‫אבל עכשיו יש לך תירוץ נהדר‬
‫לשקוע ברחמים עצמיים.‬
‫מקאייבור היה חכם משחשבתי.‬
‫אינני מאשים אותו כלל.‬
‫קח אותי לבית.‬ ‫-ועוד איך אקח אותך.‬
‫תוכלי לשכב על גבך עד שייחרב העולם.‬
‫ובכן,‬
‫זה היה מבחן הבד הגרוע ביותר שראיתי בחיי.‬
‫הוא רק צעק עליה. היא הייתה מבועתת, המסכנה.‬
‫הוא מחוספס,‬
‫אבל יש לו את המראה הנכון.‬
‫המצלמה אוהבת אותו.‬
‫המצלמה תאהב אותו יותר‬ ‫אם הוא יפנה אליה לפעמים.‬
‫לא יודעת, דיק. יש לי תחושה לגביו.‬
‫הוא יפה תואר. הוא צעיר.‬
‫יש לו את ״זה״.‬
‫את הדבר הזה.‬
‫עוצמה של כוכב. איך שלא תקרא לזה.‬
‫אני לא תמיד רואה את זה, וגם אתה לא.‬
‫אני אומרת לך: אני רואה את זה בו.‬
‫אני רק רואה בחור שלא היה מסוגל לשחק‬ ‫גם אם חייו היו תלויים בזה.‬
‫אוי, ריצ׳רד…‬
‫אזכיר לך את הימים ההם, ב־MGM.‬
‫זה שוב מתחיל.‬
‫ויליאם פאוול.‬
‫אמרת שאין לו כישרון משחק.‬
‫גם היום אני אומר את זה.‬ ‫-דיק…‬
‫מה אגיד לך?‬
‫גיליתי את לנה טרנר.‬
‫גיליתי את ג׳ודי גרלנד.‬
‫גיליתי את ויויאן לי. אני מנצח.‬
‫מה אומר?‬
‫פשוט יש לי הרגשה לגבי הבחור הזה.‬
‫אתה חייב לתת לי את זה הפעם.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫אני יודע מתי אני מובס.‬
‫תוכיחי שטעיתי.‬
‫תראי לי שהוא כוכב.‬ ‫אראה בו פרויקט אישי שלך.‬
‫נחתים אותו על חוזה ונראה מה יקרה.‬
‫תודה, ריצ׳רד יקירי!‬
‫ג׳ק קסטלו.‬
‫אני אלן קינקייד.‬ ‫-מיס קינקייד, סליחה.‬
‫אני יודע שאסור לי להיות פה,‬ ‫אבל רציתי לראות את המקום, אז הזמנתי קפה…‬
‫צפינו במבחן הבד שלך, והוא היה נוראי.‬
‫אבל המראה שלך מוצא חן בעיניי.‬
‫ועם קצת הכשרה, אולי יצא ממך משהו.‬
‫לכן, ״אייס״ מציעים‬ ‫להחתים אותך על חוזה. 25 דולר לשבוע.‬
‫את צוחקת? תודה!‬
‫תודה, מיס קינקייד.‬
‫לא אאכזב אותך.‬
‫אין לדעת, מר קסטלו. ימים יגידו.‬
‫״אני מחויבת, מר ויינרייט, לאל ולמולדת.״‬
‫לא ״הני מחויבת״.‬
‫אומרים ״אני״, באל״ף.‬
‫ולא ״איי״ אלא ״אה״.‬
‫״אני מחויבת, מר ויינרייט.״‬
‫״אני מחויבת, מר ויינרייט, לאל ולמולדת.״‬
‫לא ״מולדת״…‬
‫״מולדת״.‬
‫״אני מחויבת, מר ויינרייט…״‬
‫״לאל ולמולדת.״‬
‫קלייר,‬
‫מנין בא המבטא האמצע־אטלנטי?‬
‫מאמצע האוקיינוס האטלנטי.‬
‫ומי חי באמצע האוקיינוס האטלנטי?‬
‫אף אחד.‬ ‫-יפה מאוד, קמיל.‬
‫״אמצע־אטלנטי״ הוא מבטא מומצא.‬
‫אף אחד לא מדבר כך באופן טבעי,‬
‫אך יש לו גוון בריטי מסוים,‬
‫שמוסיף עידון מסוים‬
‫לדיאלקט האמריקני,‬ ‫שהוא שטוח וצורם בדרך כלל.‬
‫מוטב לכן, בנות, לדבר בדיאלקט הזה כל הזמן.‬
‫האם את מסכימה, קמיל?‬
‫אכן כן, מיס קינקייד.‬
‫קמיל, בואי איתי.‬
‫אשוב במהרה.‬
‫ילהקו אותה לסרט!‬
‫ידעתי.‬
‫היא כוכבת קולנוע.‬
‫היא הבחורה הכי יפה פה. מההתחלה אמרתי.‬
‫היא לא הכי יפה, בטסי. אפילו לא קרוב.‬
‫זה לסרט ההרפתקאות באולפן 12?‬
‫לא. את לא מתאימה לסרט הזה.‬
‫היום תשחקי לצד ג׳ין קרנדל.‬
‫לא אכפת לי מה בעלי אמר לכם.‬
‫אכפת לי מה הוא אמר לי.‬
‫אני אירש את כל נכסיו,‬
‫והשליטה בעסקיו‬
‫תהיה באחריותי.‬
‫קפה, מיס דליילה?‬
‫כן.‬
‫אשתה אותו בחדרי.‬
‫קאט!‬
‫בואו נצלם פיק־אפ.‬
‫אני רוצה לצלם עוד אחד.‬
‫אפשר שהשורה תהיה קצת יותר מצחיקה?‬
‫זאת בדיחה?‬
‫פשוט תחשבי,‬
‫״מה האטי מקדניאל הייתה עושה?״‬
‫בחזרה להתחלה. כולם לעמדות.‬
‫״אלמנתו של מר קופר״, סצנה 63, פיק־אפ.‬
‫ג׳ין, תמשיכי מהשורה האחרונה שלך.‬
‫כן, אדוני.‬
‫אקשן.‬
‫לא אכפת לי מה בעלי אמר לכם.‬
‫אכפת לי מה הוא אמר לי.‬
‫אני אירש את כל נכסיו,‬
‫והשליטה בעסקיו‬
‫תהיה באחריותי.‬
‫קפה, מיס דליילה?‬
‫כן.‬
‫אשתה אותו בחדרי.‬
‫קאט. בדקו את הגייט.‬
‫ממשיכים.‬
‫ממשיכים לסצנה מס׳ 9.‬
‫טוב מאוד, יקירתי.‬
‫התאמה מוצלחת.‬
‫ריימונד?‬
‫היי. אני כאן.‬
‫איך היה בצילומים?‬
‫לא תפקיד מי יודע מה. משרתת.‬
‫זה היה משפיל, האמת. אבל…‬
‫ג׳ין קרנדל החמיאה לי.‬
‫אז עשיתי רשמית את הסיפתח.‬
‫איך היה בפגישה?‬
‫נתנו לי 25 תסריטים לקרוא,‬ ‫ורק אחד מהם טוב.‬
‫הוא נקרא ״פג״, על פג אנטוויסל,‬
‫זאת שהתאבדה בקפיצה משלט הוליווד.‬
‫ומה לגבי אנה מיי וונג?‬
‫אם אצליח להפוך את ״פג״ ללהיט,‬ ‫אולי ייתנו לי לעשות את ״המלאך משנגחאי״.‬
‫את יודעת איך זה.‬
‫הדרך להצליח…‬
‫היא לעשות סרט מצליח.‬ ‫-נכון.‬
‫מה את עושה?‬
‫מתכוננת לחגוג.‬
‫זה מה שאני עושה.‬
‫זה היה יום גדול.‬
‫אתה עומד לביים סרט גדול,‬
‫ואני שיחקתי לראשונה מול מצלמה.‬
‫נכון.‬
‫את...‬
‫סקסית כל כך.‬
‫תן לי לעזור לך.‬
‫אלוהים…‬
‫בואי הנה.‬
‫אני לא יכול לאהוב אותך יותר‬ ‫מאשר ברגע זה.‬
‫היי, בייבי.‬
‫סליחה שזה התארך.‬
‫צילמנו עד עלות השחר.‬
‫אז…‬
‫הספקת לישון?‬
‫מה את עושה?‬
‫ההריון ממש מחרמן אותי.‬
‫תקשיבי, בייבי…‬
‫אני עייף נורא.‬
‫היה לי לילה ארוך.‬
‫אני מריחה אותה!‬ ‫כבר שני לילות בילית מחוץ לבית!‬
‫היא עשירה?‬ ‫אתה מסריח מיין אמרון, ג׳ק. תסתלק!‬
‫רגע…‬ ‫-תסתלק!‬
‫תירגעי…‬
‫את בסדר?‬
‫מה קרה?‬
‫מותק?‬
‫מותק, מה קרה?‬
‫דוק, מה לעזאזל קורה?‬
‫אני אאבד את התינוקות.‬ ‫-תשתדלי להירגע, גברתי.‬
‫חדר ההמתנה בקצה המסדרון.‬
‫מר קסטלו.‬ ‫-כן.‬
‫מה שלומה? התינוקות בסדר?‬
‫כן.‬
‫נכון לעכשיו.‬
‫מר קסטלו,‬
‫בתור אב לשלושה ילדים, עליי לשאול:‬
‫אתה רוצה שהתאומים שלך ישרדו עד הלידה?‬
‫איזו שאלה? ודאי שכן.‬
‫אז התפקיד שלך, עד לסוף ההריון,‬
‫הוא לדאוג שאשתך תהיה רגועה.‬
‫טוב.‬
‫אם אתה מזיין מהצד, תפסיק.‬
‫תרכוס את המכנסיים.‬
‫נשים תמיד מגלות.‬
‫כי בשלב הזה היא כבר שתיינית, אתה יודע?‬ ‫-כן.‬
‫זאת החולשה שלה.‬
‫הוליווד הרסה אותה לגמרי.‬ ‫עמעמה את הברק שלה.‬
‫אז הסצנה במשרד המלהק, נכון?‬
‫אז מתחילים את השוט,‬
‫ואז מתרחקים אחורה…‬
‫עד שנגלית לנו פג,‬
‫יושבת שם, מנסה נואשות להיאחז.‬
‫כי זה ההקשר שלנו עכשיו.‬
‫השתייה. השתייה שלה.‬
‫היא כבר לא האישה שהייתה כשפגשנו אותה.‬
‫מה אגיד? שכנעת אותי.‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫כן.‬
‫איך קורה שגבר שחור כותב סרט‬
‫על לבנה שקפצה משלט הוליווד?‬
‫כשאני חושב על פג אנטוויסל,‬ ‫אני רואה את עצמי.‬
‫אני מבין את הזעם שלה.‬
‫לא פחות מוכשרת מאף אחת אחרת,‬ ‫אבל אף פעם לא זוכה להערכה.‬
‫אף פעם לא מתקבלת.‬
‫הזמן חלף, ולנגד עיניה, כל חייה,‬
‫כל מה שרצתה אי־פעם, הלך ונעלם.‬
‫זה מרסק אותי.‬
‫כשאני כותב את סיפורה,‬ ‫אני מרגיש כאילו אני אומר לה, ״פג,‬
‫מישהו סוף סוף ייתן לך הזדמנות‬ ‫בתעשייה הזאת״.‬
‫אתה וגם אני.‬
‫אגיד לך משהו, ארצ׳י:‬
‫אני אשנה את האופן‬ ‫שבו עושים סרטים בעיר הזאת.‬
‫אני אגרום לזה שאנשים כמונו‬ ‫כבר לא יעמדו בחוץ ויסתכלו פנימה.‬
‫מה פירוש, ״אנשים כמונו״?‬
‫אנשים לא לבנים.‬
‫אתה לא לבן?‬
‫אסייתי.‬ ‫-לא!‬
‫למחצה.‬
‫אתה עובד עליי?‬ ‫-לא.‬
‫כל חיי אני מרגיש‬ ‫שאני חי בתוך תחפושת ממש משכנעת.‬
‫כן.‬
‫אבל לא רואים עליך.‬
‫זה לא כמו להיות שחור.‬
‫אתה נשמע כמו החברה שלי.‬ ‫-רגע.‬
‫אתה יוצא עם שחורה?‬
‫זה בטח קשה.‬
‫אתם יכולים לצאת יחד?‬ ‫-למקומות מסוימים.‬
‫העולם משתנה.‬
‫אולי.‬
‫אבל לא בקצב מהיר.‬
‫אז, דיק סמיואלס…‬
‫אתה חושב שהוא יודע?‬
‫יודע מה?‬
‫שאני שחור.‬
‫הוא לא יודע?‬ ‫-לא נפגשתי עם אף אחד.‬
‫שלחתי את התסריט שלי בדואר.‬
‫הוא התקשר אליי בטלפון‬
‫ואמרתי לו,‬
‫״יופי חי, מר סמיואלס!‬ ‫אני בעננים שאהבת את התסריט שלי!״‬
‫לא!‬ ‫-כן!‬
‫״יופי חי, מר סמיואלס!״‬
‫באמת.‬
‫טוב,‬
‫צר לי לבשר לך, חבוב, אבל…‬
‫אני די בטוח שהוא יגלה בקרוב.‬
‫עם או בלי הקול הזה, הוא ידע.‬
‫אני שמח לעשות את זה איתך, ריימונד.‬
‫אני חושב ששנינו רוצים את אותו הדבר.‬
‫אני רוצה לקחת את הסיפור של הוליווד‬ ‫ולשכתב אותו,‬
‫ואולי בקרוב לא תהיה במאי חצי־אסייתי‬
‫שמרגיש צורך להסתיר את זה.‬
‫תהיה פשוט במאי.‬
‫לא אהיה תסריטאי שחור‬ ‫שכותב על איזושהי לבנה.‬
‫אהיה פשוט תסריטאי.‬
‫תאר לעצמך.‬
‫לחיי פג.‬
‫תראו תראו.‬
‫רוצה עוד, מה?‬
‫אתה לא יוצא לי מהראש.‬
‫זה היה נחמד.‬ ‫-כן.‬
‫אני שמח שנהנית.‬
‫גם אני.‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫למה עוד לא ביקשת ממני לשלם?‬ ‫-אתה לא משלם לי, אתה משלם לארני.‬
‫טוב, למה ארני לא אמר לי לשלם לו?‬
‫כי לא ביקשתי ממנו.‬
‫למה?‬
‫אתה אוהב להיות איתי, לא?‬
‫כן, אני מניח שכן.‬
‫אז מה אנחנו?‬
‫זוג?‬
‫אתה לקוח שבא פעמיים על חשבוני.‬
‫״זוג״…‬
‫אנשים כמוך וכמוני יכולים להיות בני זוג?‬
‫לא יודע. אני מקווה שכן.‬ ‫-כן?‬
‫אני לא ראיתי את זה.‬
‫בן זוג זה מישהו שאתה יוצא איתו לבילוי.‬
‫משוויץ בו לצידך.‬
‫אנחנו לא יכולים לעשות את זה.‬
‫ב״בית בובות״, אולי.‬
‫זוג מתרוממים מקשקשים על הבר…‬
‫אבל האם הם זוג?‬
‫לא הייתי אומר.‬
‫״בן זוג״… זה לא מה שצופן לנו הגורל.‬
‫אבל זה היה יכול להיות נחמד, לא?‬ ‫-כן?‬
‫מה כל כך נחמד בזה?‬
‫לא יודע. להזדקן עם מישהו.‬
‫מישהו להיתלות בו אם ניכשל בעיר הזאת,‬ ‫וגם לחלוק איתו את ההצלחה.‬
‫יש פה הרבה בדידות, ארצ׳י.‬
‫אני יודע. כתבתי על זה תסריט שלם.‬
‫זה הנושא של ״פג״.‬
‫ועל זה שכשמוקפים באנשים,‬ ‫משום מה זה רק מחריף את הבדידות.‬
‫זה מה שאני אומר.‬
‫לא היה נחמד אם היה מישהו‬
‫לחזור אליו בסופו של דבר?‬ ‫להיזכר איתו בכל זה?‬
‫אולי.‬
‫אבל קודם בוא נחשוב על להצליח.‬
‫טוב, אם ככה…‬
‫מה, אתה ממהר?‬
‫אני לא מרוויח הרבה כאן איתך.‬
‫חכה שנייה.‬
‫יש לי מבחן בד מחר.‬
‫זאת רק שורה אחת, ועדיין לא ממש הצלחתי.‬
‫אפשר לעשות חזרה איתך?‬
‫כן. אז אנדריאה מקלאוד…‬
‫זו ברברה סטנוויק.‬ ‫היא מנסה להיכנס למועדון,‬
‫אבל אני השומר בכניסה,‬ ‫וג׳ו אמר לי לא להכניס אותה.‬
‫״באתי לג׳ו.‬
‫שמי אנדריאה מקלאוד.״‬
‫צר לי, גברת. מר קוטון לא מקבל מבקרים.‬
‫טוב…‬
‫אולי קצת יותר כלאחר יד. אתה יודע?‬
‫כלאחר יד.‬ ‫-כן.‬
‫אתה לא כועס.‬
‫התפקיד שלך הוא לגרש אנשים.‬
‫נסה להיות רגוע יותר, אתה יודע?‬
‫כאילו אתה אומר…‬
‫״תעופי, ילדונת.‬
‫אני מכיר את מר קוטון,‬ ‫והוא לא אוהב בחורות כמוך.״‬
‫זה יותר טוב! אעשה את זה ככה!‬
‫לא… זה הסאבטקסט שלך.‬
‫זה מה שאתה חושב אבל לא אומר.‬
‫טוב? תחשוב את זה, תירגע…‬
‫״באתי לג׳ו. שמי אנדריאה מקלאוד.״‬
‫צר לי, גברת. מר קוטון לא מקבל מבקרים.‬
‫זה טוב.‬
‫הרגשתי טוב!‬ ‫-כן.‬
‫הרבה יותר טוב.‬
‫אפשר שוב?‬ ‫-שוב?‬
‫כן. עוד פעם.‬ ‫-טוב.‬
‫עוד פעם.‬
‫טוב. אתה רגוע?‬
‫כן.‬ ‫-טוב.‬
‫״באתי לג׳ו. שמי אנדריאה מקלאוד.״‬
‫צר לי, גברת. מר קוטון לא מקבל מבקרים.‬ ‫-אתה כזה טוב…‬
‫כן?‬ ‫-שוב.‬
‫״באתי לג׳ו. שמי אנדריאה מקלאוד.״‬
‫צר לי, גברת…‬
‫גברת ריימן?‬
‫סליחה על ההפרעה. אני קמיל וושינגטון.‬ ‫אני חתומה על חוזה אצלכם.‬
‫שמעתי שאלפרד זיגלר מלהק שחקנים‬ ‫לדרמת פשע חדשה, ״ערבות בע״מ״,‬
‫ויש בה תפקיד למישהי בגילי.‬
‫הייתי רוצה להיות מועמדת לתפקיד.‬
‫לא.‬
‫זה תפקיד ללבנה, מותק.‬
‫המוזיקה עדיין מתנגנת.‬
‫זה מצולם מעגורן. מבט מלמעלה.‬
‫בזמן שמסיעים את הגופה, אנחנו מתקרבים.‬
‫בובת הסחבות מוטלת שם,‬ ‫על צלע הגבעה, בעפר,‬
‫והמצלמה נושאת מבטה לנוף משלט הוליווד.‬
‫העיר משתרעת עד לקו האופק,‬
‫המוזיקה מתחזקת…‬
‫הסוף.‬
‫אז איך ההרגשה?‬
‫למה אתה מתכוון?‬
‫הרגע קיבלת אור ירוק‬ ‫לסרט הראשון שלך, ריימונד.‬
‫מזל טוב.‬
‫מר סמיואלס…‬
‫אתה לא תצטער, אדוני.‬
‫אתה לא יודע את זה, וגם אני לא, אבל…‬
‫בוא ונהמר.‬
‫אני יכול רק…‬
‫אם ״פג״ יהיה להיט,‬
‫אתה חושב ש״המלאך משנגחאי״‬ ‫יוכל להיות הסרט הבא שלי?‬
‫בחייך, ריימונד. הרגע שיניתי את חייך.‬
‫אל תקלקל את זה.‬
‫לחיים, ילד.‬
‫ג׳ק קסטלו?‬
‫קלייר ווד.‬
‫ציפור קטנה לחשה לי שהציעו לך חוזה.‬
‫כן, איך…?‬
‫אני בעצמי עוד לא מאמין.‬
‫מבחן הבד שלי היה נוראי.‬ ‫אני צריך לקחת שיעורים והכול.‬
‫טוב, זאת הוליווד, ג׳ק קסטלו.‬
‫אם רוצים משהו, צריך להכריז על זה…‬
‫ואז הוא נופל לידיך כפרי בשל.‬
‫אל תגיד ״אני צריך לקחת שיעורים״, תגיד…‬
‫״כן, קלייר ווד.‬
‫אני אהיה כוכב.״‬
‫אני אהיה כוכב, קלייר ווד.‬
‫ככה יותר טוב.‬
‫אתה יודע,‬
‫עומדים לתת אור ירוק‬ ‫לסרט על פג אנטוויסל,‬
‫המשוגעת שקפצה משלט הוליווד.‬
‫אני מושלמת לתפקיד, ואני אקבל אודישן.‬
‫מלהקים את בן הזוג שלה, שתדע.‬
‫כן, אדוני.‬
‫מר פיצג׳רלד?‬
‫רוי פיצג׳רלד, זה הנרי וילסון.‬
‫אל תשב.‬
‫מאיפה אתה, רוי?‬
‫וינטקה. עיירה קטנה באילינוי.‬
‫יש לך ניסיון במשחק?‬
‫לא.‬
‫אתה יודע משהו?‬
‫בכל שנותיי כסוכן,‬
‫אתה הראשון שהודה בזה.‬
‫עכשיו שב.‬
‫זה יום המזל שלך, רוי פיצג׳רלד.‬
‫הרגע החלטתי‬
‫להחתים אותך.‬
‫איך זה ייתכן? לא ראית אותי עובד.‬
‫עובד במה? הרגע אמרת שאין לך ניסיון.‬
‫נבחנת בשבוע שעבר אצל אן רוג׳רס,‬ ‫שמלהקת סרט של ברברה סטנוויק ב־MGM.‬
‫כן. הוא לא היה מוצלח במיוחד…‬
‫לא. היא אמרה שהיית נוראי.‬
‫אתה יודע מה הכישרון שלי?‬
‫אני יודע תוך חצי דקה‬ ‫אם יש למישהו את מה שצריך כדי להיות כוכב,‬
‫ואתה…‬
‫תאמין או לא, יש לך את זה.‬
‫יש לך פוטנציאל קולנועי.‬
‫אתה בחור מגודל, אבל פגיע,‬ ‫אז גברים לא ירגישו מאוימים ממך,‬
‫ונשים ומתרוממים יפנטזו שאתה מזיין אותם.‬
‫אתה נראה בריא, לא מזיע, אין לך פצעונים,‬
‫יש לך ריח של חלב,‬
‫וסודות שמפעמים מתחת לפני השטח.‬
‫זה טוב.‬
‫על כל היתר צריך לעבוד.‬
‫צריך לפתח לך את הגוף,‬ ‫ואני לא מתכוון לזלילת נקניקיות.‬
‫אני מדבר על התעמלות. בסגנון צ׳רלס אטלס.‬
‫אתה צריך להשתזף כל יום.‬ ‫תפסיק להתעסק עם הציפורניים.‬
‫ניתן לך שיעורי דרמה, נלמד אותך לעמוד זקוף,‬ ‫והקול הזה שלך…‬
‫הוא צייצני.‬
‫בפעם הבאה שתצטנן,‬
‫אני רוצה שתיסע להרים ותצווח כמו מכשפה.‬
‫זה יקרע לך את מיתרי הקול,‬
‫וכשהם יחלימו,‬ ‫יהיה לך קול בריטון נמוך ונעים.‬
‫אולי כדאי שארשום את כל זה.‬
‫וישנו עניין השם.‬
‫״רוי פיצג׳רלד״. זה לא יעבוד.‬
‫משהו כמו…‬
‫רוק.‬
‫רוק הדסון‬‫.‬
‫״‬‫רוק הדסון״?‬ ‫-כן.‬
‫״רוק הדסון״ זה כוכב קולנוע.‬
‫איתן כמו צוק גיברלטר.‬
‫זה לא מוצא חן בעיניך?‬ ‫אתה יכול לעוף לי מהמשרד.‬
‫איכרים לא מגיעים סתם להוליווד‬ ‫ומתחילים לשחק בסרטים.‬
‫הם צריכים מישהו שילמד אותם,‬
‫שייתן להם דמות לגלם במציאות‬
‫שהיא מתוסרטת לא פחות‬ ‫מכל תפקיד שהם יגלמו על המסך.‬
‫לא אהיה רק הסוכן שלך.‬
‫אהיה הסנדק שלך.‬
‫אני אגיד לך מה לעשות.‬ ‫אתה תעשה את זה, ותשלם לי 10 אחוז.‬
‫אם זה נשמע לך מתאים,‬
‫תחתום על החוזה הזה.‬
‫טוב. נשמע טוב.‬
‫ככה חשבתי. אבל קודם כול,‬
‫יש רק דבר אחד שצריך לגמור איתו.‬
‫אני צריך למצוץ לך.‬
‫סליחה?‬
‫זה הקטע שלי.‬
‫אני חייב.‬
‫תראה, מר וילסון…‬
‫אל תשב שם ותשחק אותה נעלב, יא מתרומם.‬
‫אתה הומו בדיוק כמוני.‬
‫ראיתי ברגע שטופפת פנימה.‬
‫אתה עוד לא יודע להסתיר את זה,‬ ‫אבל אני אלמד אותך.‬
‫כשאני אגמור איתך כבר לא תהיה הומוסקסואל.‬
‫ובתמורה,‬
‫אתה תוריד את התחתונים‬
‫ותיתן לי למצוץ לך‬ ‫עד שהעיניים שלך יפזלו. ברור?‬
‫לא אבקש ממך פעם שנייה.‬
‫מר איינסלי. תיכנס בבקשה.‬
‫דיברתי עם הסוכן שלי.‬
‫הוא עדיין חושב שאני הוזה, כי אף אחד באולפן‬ ‫לא שמע על ״המלאך משנגחאי״.‬
‫הם לא מפיקים את הסרט.‬
‫אני מחויב לביים סרט נוסף לפניו.‬
‫אבל אם הוא יהיה להיט…‬
‫לא מפיקים את הסרט.‬
‫לא כרגע, עדיין לא, אבל…‬
‫אני אתעקש.‬
‫לא.‬
‫אני אומרת לך.‬
‫הסרט לא יופק.‬
‫לעולם לא.‬
‫העיר הזאת לעולם לא‬ ‫תיתן את זה למישהי כמוני.‬
‫למישהי שרואים עליה.‬
‫אני אשנה את זה.‬
‫בהצלחה עם הסרט שלך.‬
‫חלמת פעם שיהיה לך‬ ‫מקום חניה על שמך באולפנים?‬
‫לא יודע מה זה אומר עליי, אבל כן. חלמתי.‬
‫ארצ׳י?‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫ג׳ק!‬
‫עושים את הסרט שלי!‬
‫אתה צוחק עליי? זה מדהים!‬
‫זה ריימונד איינסלי. הוא הבמאי.‬
‫ריימונד, ג׳ק קסטלו.‬
‫מר איינסלי. נעים מאוד.‬
‫בדיוק הוחתמתי על חוזה.‬
‫שקרן בן זונה.‬ ‫-בחיי. אני בעצמי בקושי מאמין!‬
‫אז איזה סרט זה?‬ ‫-הוא נקרא ״פג״.‬
‫״פג״?‬
‫פג!‬
‫אני לא יודע אם מותר לי, אבל…‬ ‫אפשר ללוות אתכם לצוהריים?‬
‫שמעתי שיש תפקיד לבן הזוג.‬
‫אמרו לי שאני מושלם לתפקיד.‬
‫בטח, למה לא?‬ ‫-טוב! מצוין!‬
‫אחריך, מר איינסלי.‬ ‫-נחמד מצידך, מר קסטלו.‬
‫ארצ׳י, טוב לראות אותך!‬
‫וואו! שלושתנו יחד, מה?‬
‫מאיפה אתם מכירים?‬
‫ג׳ק עובד איתי בתחנת הדלק.‬
‫הוא השיג לי את העבודה, למעשה.‬ ‫-מה אתה אומר.‬
‫בטח לא תעבוד שם עוד הרבה.‬ ‫-זו דווקא עבודה טובה. נכון, ארצ׳י?‬
‫הכי טובה שהייתה לי.‬ ‫-סליחה.‬
‫שלום, ג׳ק קסטלו.‬
‫תכיר, זאת אוויס אמברג.‬
‫בעלה מנהל את אולפני אייס.‬
‫נעים מאוד, גברת אמברג.‬
‫תכירי, זה ריימונד איינסלי.‬
‫הוא מביים את ״פג״.‬
‫נעים מאוד להכיר.‬
‫יש לי רעיונות לליהוק, אם תרצה לשמוע.‬ ‫-אין לי סבלנות לחכות.‬
‫זה התסריטאי שלנו, ארצ׳י קולמן.‬
‫נעים להכיר את שתיכן.‬
‫אתה שחור.‬
‫אהבתי!‬
‫תהיה ילד טוב, ג׳ק.‬
‫ובכן, בחורים…‬
‫הארוחה על חשבוני.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין ‬